208 
ja i de sidste Dage den levede laa den der fra midt paa Efter= 
middagen til midt paa næste Formiddag. Den faldt hurtig i Såvn 
efter at have rullet sig sammen, og i denne Tilstand kunde man 
tage den op i Haanden, ja trille med den, uden at den vaagnede 
eller strakte sig ud, hvorimod den, naar den fik udsovet, hurtig 
Sprang ned ad sit Leje for at såge en Smule Fåde og Drikke». 
«Den 23de Juli viste den tydelige Tegn paa Sygelighed, og 
den 2Z4de om Morgenen, efter 8 Dages Fangenskab, fandt jeg den 
liggende dåd, i udstrakt Stilling udenfor Reden». 
«Desværre havde jeg strax ingen Hjælpemidler ved Haanden 
til at bestemme den. Først samme Dag den dåde, fik jeg fat i 
Nilsson's «Skandinavisk Fauna» og fandt da, at der næppe 
kunde være Tvivl om, at den lille vakkre Mus var et ungt Individ 
af Mus betulinus Pall. (Sminthus betulinus hos Nilsson), idet alle 
væsenlige ydre Kjendetegn svarede ganske til denne først i Si- 
birien fundne Art, der senere, saa vidt vides, kun engang er 
funden i Skandinavien, nemlig i Skaane, hvor der fandtes et Expl. i 
Juli 1835. Dens mest fremtrædende Ejendommelighed er dens 
lange Hale, som er mere end halvanden Gang saa lang som hele 
Dyret, den smalle sorte Stribe ned ad Ryggen (ligesom hos 
Brandmusen), de lange Tæer, den smalle Næse og ikke klåvede 
Overlæbe; derimod undersågte jeg ikke nærmere Tænderne, for 
ikke at beskadige Exemplaret, som jeg vilde overlade til Kyn- 
digeres Undersågelse. Dyrets Længde var 17 9% (Duod.) og 
Halens 2; 10", altsaa endel mindre end Nilssons Angivelser, 
hvilket vel kun ligger i at mit Expl. ikke var udvoxet. Derimod 
var Halens Længde hos mit Exemplar relativt længere end Nils- 
Sons, nemlig lidt over 47% Gang, medens dennes var knap 4Y2 
Gang Kroppens. Halen var heller ikke saa stærkt behaaret, som 
man efter Nilssons Beskrivelse skulde tro, thi man knnde 
meget vel skimte Skælringene mellem Haarene, Ogsaa var hele 
Haarbeklædningen mårkere end man efter den nævnte Beskrivelse 
skulde tro, idet Ryggen var brunagtig graa med talrige lange, 
sorte Stikkelhaar, og Bugsiden var smudsig graa». 
