219 
deri villet finde et Maal for Længden af visse Tidsafsnit indenfor 
vor nuværende Jordperiode og derved tillige indirekte et Maal 
for Menneskets Tilværelse i visse Egne af Jordkloden. Saameget 
vigtigere er det derfor blevet, at man ikke danner sig urigtige 
Forestillinger om Lagenes Oprindelse. Jeg haaber, at denne 
lille Meddelelse skal bidrage Sit til at forebygge saadanne. 
Overalt hvor. Rovfuglene tage et stadigere Ophold, f. Ex. 
hvor de have Rede, såge Hvile eller have fast Udkik efter 
Rov 0.s.v., ophobe sig nemlig deres Ophulkninger i stårre 
Masser, endog saa store, at de efterhaanden danne ligesom hele 
Lag over Jorden og Klipperne, i Hulerne, Bjergspalterne 0. s. v. 
Det er fålgelig uundgaaeligt, at der ogsaa fra en fjernere Fortid 
maa findes betydelige Ophobninger af denne Art, i hvilke da 
mindre Dyrs Knokler ville findes i Mængde æltede ind i lås Jord 
eller Muld eller kittede sammen ved - fastere Jordskorper, der i 
Tidens Låb have dannet sig om dem eller over dem og som nu 
i Forening med Knoklerne udgjåre en eneste sammenhængende 
Stenmasse, altsaa en saakaldet Knokkelbreccie. Derimod kan 
der nok være berettiget Tvivl, om man i det enkelte Til- 
fælde,. hvor man har villet erkjende, at et bestemt Lag havde 
en saadan Oprindelse, har ståttet sin Opfattelse af denne La- 
gets Natur paa mere end et rimeligt Skjån (som alligevel 
nok kan have truffet det Rigtige), eller om man for Sæt- 
ningens Rigtighed har: havt Vidnesbyrd, der havde en større 
almeen Gyldighed og kunde træde frem med antagelig 
eller fuld Beviskraft. : 
For mit eget Vedkommende skal jeg besvare Spårgsmaalet 
saaledes: 
I de Tilfælde, jeg dengang havde for Øie (S. 216), holdt jeg mig 
til et bestemt ydre Udseende af Knoklerne, ligt med det, 
som jeg havde bemærket hos Knokler, jeg selv havde udtaget 
af Fuglenes Kroer og Formave. I de Brecciepråver, i hvilke 
jeg troede at gjenkjende Indholdet af Rovfuglenes Ophulkninger, 
