227 
gaaet, inden paa denne Maade saamangeKnokler kunde 
være indslæbte og i Ophulkningerne aflagte paa Hulens 
Gulv. Ved denne Beregning har Prof, Lund, hvad han selv 
gjår opmærksom paa, dog ikke taget Hensyn til det sandsynlige 
Forhold, at der nu og da har været Afbrydelser i Hulens Be- 
boelse af Ugler og yværet Mellemrum af Tid mellem hvert Skifte 
af Beboere%, 
I denne Hule idetmindste antager Prof. Lund, at Lagets 
Ælde naaer tilbage til den Tid, da flere af de uddåde Dyr omkom 
i Hulen; men, vel at mærke, Dannelsen af Laget var afsluttet 
for lang Tid siden, Paa Overfladen laae der nok friske Knok- 
ler af samme Natur omstråede, men der var ingen Overgang 
at bemærke imellem disse og den underliggende Masse af Knok- 
ler. Hine 5000 Aar ville altsaa under alle Omstændigheder 
kun være et Minimums-Tal for den Aarrække, der er hengaaet 
siden Laget begyndte at danne sig, og fålgelig siden de sidst 
forsvundne af de uddåde Dyr levede.  Forsaavidt som Prof. 
Lund ifålge sine senere Udtalelser synes at være bleven mere 
fortrolig med den Anskuelse, at Mennesket i Brasilien har været 
Samtidigt med de senest der bortdåde Dyr, vilde det tillige blive 
et Minimum for Menneskets Tilværelsestid i disse Egne af Jord- 
kloden. 
Imod denne vor beråmte Landsmands Maalestok for Læng- 
den af en forsvunden Tid og dens Anvendelse i de her angivne 
Retninger kan der i og for sig Intet være at indvende.  Tvert- 
imod! den forekommer mig endog at være langt mere tilfreds- 
stillende end de andre, man med saa megen Skarpsindighed 
har bragt i Anvendelse for tilnærmelsesvis at udregne i Aare- 
maal de Tidsrum, der ligge imellem stårre indtraadte Forandrin- 
8er paa Jordens Overflade eller imellem stårre Afsnit i Menne- 
skeslægtens Kultur. — Men det er en Selvfålge, at man ved 
Maalestokkens Anvendelse først og fremmest maa have bestemt 
Sikkerhed for, at det til Beregningen brugte Materiale, nemlig 
Knoklerne af Smaadyrene, virkelig ere blevne sammenbragte 
