10 
forskellige Udviklingsstadier kravlende op ad Glassets Vægge. De 
har ogsaa i Skallen, som de kan slutte tæt sammen om sig, et ud- 
mærket Beskyttelsesmiddel; den kritiske Udtørringstid tilbringes i 
en Slags letargisk Tilstand, indtil et Regnskyl kan komme til Hjælp. 
Varer Udtørringen dog altfor længe, og brænder Solen for stærkt 
paa Mudderet, dør de. 
Den Tid, der hengaar, inden der i et Akvarium viser sig Ostra- 
coder i det indtørrede Mudder, er noget variabel og retter sig 
dels efter Varmeforholdene, dels efter "Indtørringsgraden; jeg har 
fundet den varierende mellem 10 Dage og 3 Uger; noget lignende 
har Sars ogsaa bemærket. 
Hvorvidt denne Udtørring og Hviletilstand er af Betydning for 
Ostracodernes Udviklingsevne, er ikke saa let at afgøre, dog har 
jeg Grund til at antage dette. Har man nemlig Ostracoder gaaende 
i længere Tid i et Glas, vil man efterhaanden iagttage en betydelig 
Nedgang i Udviklingen; men efter nogen Tids Indtørring og efter 
at man saa paany har hældt Vand påa, kommer der langt større 
Fart i Udviklingen; i Løbet af temmelig kort Tid kan Glasset da 
atter være tæt befolket. 
Naar Vandet i Akvariet er stærkt paa Vej til at forsvinde, faar 
Ostracoderne travlt med at lægge Æg. Det samme vil man se, 
naar man tager en hel Del Ostracoder op i et Urglas og lader dem 
gaa der lidt. Det er, som om de her gør den sidste store Kraft- 
anstrængelse for at bevare Slægten for Undergang. 
3. Næringen. 
Maveindholdet af Ferskvands-Ostracoder bestaar af mange for- 
skellige Ting: Diatomeer, Desmidiaceer, Smaastykker af Alger og 
Stumper af andre Plantedele; desuden finder man en grødet ube- 
stemmelig Masse, der rimeligvis er af dyrisk Oprindelse; man 
træffer nemlig ofte Ostracoderne i store Skarer forsamlede om døde 
Vandinsekter, Haletudser, Copepoder 0. a. og ædende løs af dem. 
De anfalder aldrig levende Dyr; hele deres Maade at bevæge sig 
