91 
1899, et andet Kuld friske Æg 18. Juli 1901, og 27. September 
1899 tre næppe flyvefærdige Unger. Det synes altsaa, at Arten 
først yngler sent ved Angmagsalik. Skindet af en Han i Parrings- 
dragt skudt 3. Juni 1899 er sendt til Museet. — Poulsen nævner 
den som set ved Stationen 16. Maj 1899, omtaler den ellers ikke; 
han hjembragte til Museet 5 Æg, tagne 25. Juli i Tasiusak. 
Arten nævnes af Vahl som set paa Østkystens sydligste Del i 
Maj 1829 og blev efter Bay set i Scoresbysund 3. August 1891, 
er ellers ikke truffet paa Østkysten udenfor Angmagsalik. 
Cygnus musicus Bechst. 
Sangsvane. 
Omkring den 20. April 1900 skulle Beboerne af Øen Nunakitit 
ved Cap Dan have set en Svane baade liggende paa Vandet og 
flyvende, men den var for sky til at de kunde komme den paa 
Skud. Ved samme Boplads havde en Mand 4. Maj 1901 skudt efter 
en Flok paa 3, og endelig modtog Petersen 19. Juli 1901 fra Sarfak 
i Sermilikfjorden to Skind af Svaner, som vare skudte der antagelig 
i Begyndelsen af Juni Maaned; en tredie var bleven taget med 
Fuglepil, men dens Skind var fortæret af Hundene. — De to ned- 
sendte Skind ere af helt udfarvede Fugle; Kranierne med Næbbene 
fulgte løse med og vise, at Fuglene tilhøre den typiske europæiske 
Art, den eneste, der hidtil er truffet i Grønland. 
…… Med Sikkerhed var Arten, hvis nærmeste Yngleplads er Island, 
hidtil ikke truffet i Østgrønland; den nævnes af Clavering som skudt 
i 1823 paa ca. 74” n.B. ved Gael-Hamkes Bugt; af Graah anføres 
dens grønlandske Navn som en Fugl, der efter Grønlændernes Op- 
givelse skulde leve paa Østkysten, og Holm, der heller ikke selv 
saa den, nævner den ogsaa efter Beretning af Grønlændere som af 
og til om Foraaret kommende til Angmagsalik, hvor de indfødte 
endog havde en særlig Maade at fange den paa. Blandt. Ang- 
magsalikernes Værktøj omtaler Holm ogsaa et Slags Bor, hvortil 
benyttedes Vingebenet af en Svane. — Paa Vestkysten, hvor den 
muligvis tidligere har ynglet, træffes den jævnlig. 
