100 
Arten nævnes fra Østkystens sydligste Del af Vahl og af Graah, 
der dog kun opfører den efter Grønlændernes Angivelse. Saa godt 
som alle senere Ekspeditioner have truffet den paa Østkysten ofte 
i ret stor Mængde. Paa Jan Mayen blev den set i Mængde 
Foraar og Efteraar af den østrigske Polarstation, men den ynglede 
ikke paa Øen. 
Strepsilas interpres L. 
Stenvender. 
Den er ikke synderlig sjælden i Angmagsalikegnen, men vides 
ikke med Sikkerhed at yngle der; Petersen skriver 22. August 1900: 
»Idag skød min Medhjælper en; han fortalte, åt der havde været 
tre og en Selning i Flok; de sad ved Elvmundingen her ved Sta- 
tionen"; 17. Maj 1901: "»Igaar bemærkedes den første Gang") her 
ved Stedet; men ved det lille Strømsted Kililtorajivit paa den østre 
Side af Tasiusak skulle de derimod være sete allerede for en Tid 
siden"; 8. Juni 1902: ,,Jeg modtog en fra Sermilik". Skindet blev 
hjemsendt af den, der var skudt 22. August 1900; det er af en 
ung Fugl i første Dragt. — Poulsen saa den ved Stationen 16. Maj 
1899 og ret almindelig i Egnen ved Cap Dan fra 10. til 19. Juni. 
Paa Baadturen nordefter var den almindelig overalt indenskærs i 
Angmagsalikegnen, ogsaa nordligere i Egnen om Ingolfsfjæld, og 
selv paa den øde Strækning Nord for 67? n. B. saas enkelte. 
3 Skind hjembragte Poulsen til Museet, alle af gamle Fugle, de to 
skudte 19. Maj i Tasiusak, den tredje skudt 13. Juni paa en Ø 
ved Cap Dan. 
Fra Østkysten nævnes Arten første Gang af Finsch og Pansch 
som truffet ved Sabineøen og Cap Hold with hope; af Bay blev den 
truffet ved Scoresbysund, hvor Nathorst fandt den ynglende, og 
Kolthoff traf den meget almindelig ved Sabineøen og Mackenzie- 
bugten. 
1) Rimeligvis underforstaaet ,iaar". 
