266 
(Cervus dama.) y 
Daadyr-Fundene ved Ejstrup og Hollerup ere særlig velkomne 
som givende et godt Bidrag til at opklare Daadyrets Historie, der 
er saa mærkværdig lidt kjendt; de forhistoriske Fund, der foreligge 
i Europa, ere kun faa og for en stor Del ret tvivlsomme, dels paa 
Grund af Vanskeligheder ved Art-Bestemmelsen, dels paa Grund af 
Vanskeligheder ved Findestedernes Tydning (herom især Jeitteles, 
On the geogr. distrib. of the Fallow Deer in present and in past 
time, oversat fra Zoologischer Garten, August 1874, af Sclater, i 
»Nature", vol. XI, Nvbr. 1874, p. 71—74, og den velgrundede ned- 
brydende Imødegaaelse skreven af Boyd Dawkins, The northern 
range of the Fallow Deer in Europe, ibd., Debr., p. 112—114). At 
Daadyret i forhistorisk Tid, omkring Istiden og senere, har levet 
udbredt i Syd-Europa, synes ret sikkert; en Oversigt over en Del 
Findesteder er given af Woldrich (Diluviale Europåisch-Nordasiatische 
Såugethierfauna, Mém. Acad. Imp. Sc. St. Pétersbourg, VII sér., 
tom. XXXV, Nr. 10, 1887, p. 103). Men bortset fra de engelske 
Fund af Arter eller Racer, der have staaet vort Daadyr nær, er der 
neppe noget Vidnesbyrd om dets Tilstedeværelse i Nord-Europa før 
Istiden undtagen Fundet fra Belzig i den sydvestlige Del af Branden- 
burg, omtalt af Nehring (Sitzungs-Berichte d. Ges. naturforschender 
Freunde zu Berlin, Jahrg. 1883, p. 68); et helt, stort Skelet, med 
store Skovle som Horn, kom her for Dagen. For dets Tilstede- 
værelse i Nord-Europa i Interglacialtid ere de to danske Fund vist- 
nok de eneste Vidner. Efter Istiden synes det at være ganske ud- 
dødt i Nord-Europa; og selv fra store Strækninger af Syd-Europa 
synes det efterhaanden at være forsvundet; Keller (Thiere des Clas- 
sischen Alterthums, 1887, p. 73—84) har paavist, at det i den 
klassiske Oldtid neppe har levet vildt hverken i Grækenland 
eller Italien; men fra Lille-Asien synes Romerne og maaske de 
græske Kejsere at have indført det og bragt det ud over en stor 
Del af Europa, saaledes tll England. At det i hvert Fald ikke har 
levet i Danmark i Stenalderen, fremgaar klart nok af den fuld- 
stændige Mangel af dets Knogler i vor Stenalders Kjøkkenmøddinger, 
hvor ellers netop Knogler af Hjorte ere de allertalrigste Levninger. 
Ek 
