276 
(Alces machlis.) 
eller fra Sibirien (opstillede af Lydekker som egen Art, Alces bed- 
fordiæ, P. %.3., 1902, vol. I, p. 107—109, en ,,Art", der dog med 
god Grund igjen er inddragen af Lonnberg, 1. c., og af Elwes, P. Z. 8. 
1903, vol. I, p. 147 ff.) eller andre Steder (som fremstillet af Pohlig, 
Die Cerviden des thiringischen Diluvial-Travertines, Palæontogra- 
phica, Bd. 39, 1892, p. 235 ff.).. Den almindeligste Horn-Form hos 
vore fuldt udvoxne Elsdyr er den, der, i særlig smuk Udvikling, er 
afbildet Tavle X, Fig.1 og 2, gjengivende Hoveder af Skeletterne 
fra Kastrup (med 15 Takker paa hvert Horn, med Spændvidde 
1470 Millim.) og fra Lunde Mark (med 15 Takker og Vidde 1410); 
ret sjelden er en tydelig Spaltning af Hornet i et forreste og et 
bageste Afsnit; en Egenskab, der flere Gange kommer igjen, er, at 
en af Hornets forreste Takker vender lige nedad, medens alle de 
andre pege opad, saaledes hos Skelettet fra Bregnemose ved Grevinge, 
afbildet Tavle IX (med 15 Takker paa højre, 12 paa venstre Horn, 
med Spændvidde 1340). En Tilnærmelse til den grenede Form vise 
Hornene paa Hovedskallen fra Nørre Nissum, afbildet Tavle X, Fig. 3; 
de ere ogsaa i andre Henseender ualmindelige; de ere vistnok de 
mægtigste blandt vore jordfundne Elsdyr-Horn (Spændvidden 1530 
trods Ufuldstændighed; Dyret er midaldrende, at dømme efter Tæn- 
dernes Slid; øvre Kindtænders Række er 153 Millim., altsaa af 
almindelig Størrelse); men Skovlen er forholdsvis smal, og Tak- 
kernes Tal er lille (mindst 9 paa hvert Horn), men deres Selv- 
stændighed iøjnefaldende; Hornets Stamme er mærkværdig Svær, 
lang og lige. 
Ret paafaldende er den Forskjel, der kan være i Ansigtets 
Form, der dog kun er at se tydelig hos 11 af vore danske jord- 
fundne Elsdyr. Hos Skelettet fra Lunde Mark (Tavle X, Fig. 2) eT 
Næsebenet forholdsvis langt, ragende frem over Næse-Aabningen, 
frem over Mellemkjæbens øverste Rand, og Mellemkjæben strækker 
sig, veludviklet, højt op langs Overkjæbebenets Forrand, saa at det 
er meget nær ved at møde Næsebenet. Hos Skelettet fra Bregneé” 
mose (Tavle IX) er Næsebenet kortere, ikke naaende frem over 
Mellemkjæben, og Mellemkjæben er øverst spinklere og strækker sig 
