Příspěvky k vývojezpytu některých tasemnic ptačích. 105 



sploštění kolmém uprostřed poněkud prohnutou, mnohdy až téměř 

 v pravém úhlu. Zvláštní podivný ráz tohoto cysticerkoidu podmíněn 

 jest vedle zevního tvaru jeho, též jmenovitě strukturou stěny cysty. 

 Nejzevnější hyalinní vrstva, jakou jsme již vícekráte u jiných cysti- 

 cerkoidu poznali, zdá se na prvý pohled u tohoto cysticerkoidu úplně 

 scházeti, zredukována jest však v pravdě na velmi teninkou, jedva 

 sledovatelnou vrstvičku. Kutikula jest velmi pevná a lesklá na povrchu. 

 Pod ní nalézáme za nepatrnou vrstvou vláknitou dosti mohutnou 

 vrstvu parenchymovou, bělošedě neb i poněkud slabě šedohnědě zbar- 

 venou, jež po stranách těla as 002 mw, na zadním pólu pak až 

 005 mm. tlouštky dosahuje. Parenchym této vrstvy jest velmi hustý 

 a intensivně se barví příslušnými barviv}. Od této parenchymatické 

 vrstvy velice ostře se odlišuje vrstva další, jež též není v bližším 

 spojení s předešlou vrstvou, místo na předním pólu ovšem vyjímaje, 

 kdež souvisí skolex se stěnou cysty. Vrstva tato náleží již skolexu 

 samotnému, jak nejlépe přesvědčiti se můžeme při exemplářích, u nichž 

 skolex jest z cysty vychlípen a kdež pak tvoří krček skolexu, jenž 

 ovšem nesmí býti ztotožňován s krčkem dospělé tasemnice. Vrstva 

 tato složena jest, pozorujeme-li cysticerkoid se skolexem do vnitř 

 zataženým, na vnější straně z vláken svalových, jež zejména v přední 

 části velmi jsou zřetelný. Dále do nitra nabývá vrstva ta opět rázu 

 více parenchymatického. V této vrstvě uložena jsou tělíska vápnitá, 

 dosti veliká (0'015 mm v průměru) v poČtu as okolo 50. 



Při pozorovaných mnou cysticerkoidech vyplňoval skolex dosti 

 těsně celou vnitřní dutinu cysty. Šířka jeho jest OlO mm. Ctyry pří- 

 savky neposkytují nic zvláštního. Jsou 0*07 mm dlouhé a 004 mm 

 široké. Rostellum ozbrojeno jest věnečkem 10 háčků. Tvar jejich zná- 

 zorněn jest na obr. 10. Velikost jejich jest 0-050— 0*056 mm. Ex- 

 kreční apparát není příliš zřetelný u cysticerkoidu tohoto, jmenovitě 

 pro úzkost kanálků podélných, ostatně ale vykazuje podobné poměry 

 jaké podrobněji budou vylíčeny později u cysticerkoidu od Taenia 

 gracilis. 



Ocasní přívěsek vniká na zadním pólu do těla nálevkovitou 

 prohlubní. Není příliš dlouhý, za to ale dosti silný. (Sr. obr. 8.) 

 Pravidelně byl zcela hyalinní, pouze jednou pozoroval jsem přívěsek 

 ten dosti intensivně hlínožlutě zbarvený. Jak z toho patrno, nelze 

 přikládati zbarvení přívěsku ocasQího žádného důležitějšího významu 

 (srovnej s tím co pověděno bylo o této věci u cysticerkoidu od 

 Taenia tenuirostris Rud.). Háčky embryonální, jež na přívěsku ocasním 

 jsou umístěny, jsou velikosti asi 0'0íl mm. Každý ze tří párů háčků 



