Fr. Vejdovský: O tvoření střevního epitheluaovývoji zažívacího ústrojí annulatů. 133 



jdeme ze stadia, znázorněného na tab. VIL A. Jest to embryo, jehož 

 pásy zárodečné na přídě zcela splynuly, ano i založena jest řada 

 prvosegmentů, z nichž prvý, č. hlava {U) zeje na venek širokými 

 ústy. Zadní část embrya je značně naduřetejší než přední, což má za 

 následek, že epiblast nepokrývá ještě velké koule žloutkové č. hypo- 

 blast, který tedy vyčnívá nad povrch širokým zbytkem blastoporu. 



K posouzení poměrů hypoblastových tohoto stadia vedeme tři 

 příčné řezy v rovinách 11, 9 a 10. Část prvého řezu v rovině (11) 

 znázorněna na obr. 11. Hypoblast skládá se z buněk žloutkových, 

 a není zde nijaké dutiny. Jmenovitě centrální buňky vyznačují se 

 značnou velikostí, jsouce naplněny značným množstvím tukových ku- 

 liček. Jen řada periferických buněk hypoblastových jest odchylná od 

 středních. Zevní ty buňky (obr. 11. hp) jsou tvaru skoro již kubi- 

 ckého a žloutek změněn na obsah světlejší, postrádající kuliček žlout- 

 kových. Touto zevní blanou oddělen hypoblast vnitřní od splanchno- 

 pleury mesoblastové, vyčnívá však na venek z blastoporu svými velikými 

 koulemi. 



Řez vedený dále ku předu, rovinou (9), znázorněn zvětšený na 

 tab. VII. obr. 9. Blastopor zde úplně zavřený a hypoblast dosud 

 úplně solidní, bez dutiny. Zevní však elementy jeho nejsou více upra- 

 veny v epithel kubický, nýbrž představují sploštilé, jasnou plasmou 

 naplněné buňky Qvp)^ kteréž svými zevními stěnami přikládají se ku 

 splanchnopleuře, do nitra však vysílají různě dlouhé pseudopodiovité 

 výhonky, zasahujíce tak do hmoty žloutkové vniterních koulí hypo- 

 blastových. Podobají se mesenchymatickým elementům. 



Ještě nápadnější změny v hypoblastu jeví se na třetím řezu, 

 vedeném na fig. A. rovinou (10). Zmíněné mesenchymatické buňky 

 na periferii žloutkových buněk jsou o něco větší a mají zřetelnější 

 výhonky protoplasmové, jimiž hluboko zasahají v žloutek, avšak kde 

 tomu prostor dovoluje, i v prvotnou dutinu rýhovací (obr. 10. Ivp). 

 Dříve tak ostře ohraničené vniterné buňky hypoblastové jsou na našem 

 řezu nad míru řídké a i zde resorbují se jejich blány buněčné, ná- 

 sledkem čehož obsah jejich s ostatní hmotou žloutkovou splývá, kte- 

 rážto poslední právě také touž cestou z koulí hypoblastových povstala. 

 A jen touto cestou vznikl jakýsi druh syncytia, jehož základní hmota 

 hlavně z kuliček žloutkových jest složena. Pozoruhodný při tom jest 

 poměr jader bývalých koulí. Ona jsou objata značnějším množstvím 

 jemnozrné protoplasmy, již nutno považovati za produkt assimilace 

 a kteráž na své periferii i přejemnou blánku buněčnou vytvořiti může. 

 Takovéto plasmatické (t. j. žloutku prosté) buňky^ nacházíme ne- 



