o tvoření střevního epithelu a o vývoji zažívacího ústrojí annulatů. 137 



ovšem sám žije ještě v kokonech — nalézáme hojně žloutkových ku- 

 liček, ovšem čím dále tím více se rozpadávajících. 



Znázornil jsem dvě taková stadia rozpadlých koulí hypoblasto- 

 vých na tab. VIII. obr. 12. a 13. 



Obr. 12. jest vzat ze zadní části těla mladého červa; v nervové 

 soustavě již vyvinuto jest reticulum nervové i neurochord, tvoří se 

 již mesenterium {mť) mezi stěnami pásma břišního a břišní cévou (ry), 

 jež ještě přiléhá ku stěně zažívací trubice. Úzké lumen této poslední, 

 obmezené epitheliálnými buňkami, jako na praeparátu lze viděti, jest 

 na našem výkrese vynecháno. Hlavní součásti, o které se nám nyní 

 jedná, vystupují za to na tomto zobrazení zřetelně. Předně jest to 

 zvláštní jemná pokrývka, uzavírající kolkolem obsah rozpouštějícího 

 se žloutku. Pokrývka tato, ze svalových vláken se skládající (Im) 

 a protož za muscularis označená, nese na celém svém povrchu epi- 

 thelovitě upravené veliké, kubické buňky bývalé splachnopleury, jež 

 patrně nyní již mění se v žlázy chloragogení, ač obsah jejich jest 

 dosud hyaliní protoplasma {chl). 



Mezi muskularis a definitivným epithelem střevním nalézá se 

 značná dutina, dříve vyplněná velikými koulemi hypoblastu, o nichž 

 však nyní není nijaké stopy ; rozpadly se veskrze v kuličky žloutkové, 

 mezi nimiž nalézají se ostrůvky a proudy protoplasmy zrnité, růžově 

 se barvící pikrokarminem a obsahující tu jediné, onde několik temně 

 zbarvených jader. Tedy zde máme co činiti s pokročilejším stadiem, 

 než od kterého jsme vyšli vzhledem tvoření se epithelu střevního. 



Kuličky žloutkové, bývalý to obsah velikých buněk hypoblasto- 

 vých jsou mzné velikosti; největší z nich obsahují ve vnitru svém 

 jedno neb i více tělísek, čímž se podobají elementům t. zv. bílého 

 žloutku ve vejci ptačím. Velké kuličky žloutkové se patrně pozvolna 

 rozpouštějí, dávajíce vznik zrnité protoplasmě a vniterná malá tělíska 

 se uvolňují. Takových nacházíme hojnost rozptýlených mezi elementy 

 velkými. 



Osud všech těchto součástí, jež vyplňují zmíněnou dutinu, zná- 

 zorněn jest, tuším, velmi dobře v obr. 13. na tab. VIII. Jest to řez 

 dále ku předu mladým červem vedený. Velké koule žloutkové roz- 

 padávají se dále jakousi fragmentací, činíce dojem lalůčko vitých tě- 

 lísek. Menší částky z nich vzniklé jsou různě veliké, avšak daleko 

 menší kuličky (z). Nejmenší tato tělíska jsou skupená ve zvláštní 

 hnízda (sř), postrádají již svého prvotného lesku a stávají se úplně 

 bezbarvými. Ve vůkolí takovýchto hnizd tvoří se plasma barvící se 

 slabě růžově v pikrokarminu {po) a možno tu a onde nalézti i jádro 



