■jggí Fr. Vejdovský 



V ní. Resorbováuí patrně jest intensivnější na periferii než u vnitř, 

 ježto těsně pod muskularis nacházíme již četné, dobře vyvinuté buňky 

 namnoze rozvětvené (6), kdežto zbytky žloutku více ku středu se 

 soustřeďují, a s nimi ve styku jsou svými zevními cípy poměrně veliké 

 buňky deíinitivného epithelu střevního (ep). Tímto spůsobem patrně 

 děje se výživa těchto posledních. Jsou to klínovité buňky, širokým 

 koncem trčící do dutiny střevní, a jeví i počátky brv, jež se jeví na 

 praeparatech jako nízké tyčinky. Jádra buněk jsou veliká, temně se 

 barvící. 



Dle předcházejícího líčení jest tvoření definitivného epithelu 

 střevního u Rhynchelmis poměrně dosti složité, neboť spočívá na 

 jistých chemických processech, jimiž mění se žloutková, co do po- 

 vahy tuková hmota v homogenní a později jemnozrnnou protoplasmu, 

 jíž jest vyznačen střevní epithel dospělého červa. Nastává otázka, 

 zdali podobné processy odehrávají se i u ostatních annulatů, ne-li 

 u všech zvířat? 



Již z předu této práce poznamenal jsem, že embrya zvířat, jichž 

 vajíčka vyznamenávají se chudobou žloutku, mají již velmi záhy du- 

 tinu zažívací a že tato dutina vyložena jest jednoduchým kubickým 

 epithelem. Abych vzal nejbližší příklad, ukazuji jen na příbuzné lum- 

 briacidy, jichž archenteron povstává buď vchlípením, buď vsunováním 

 buněk hypoblastových do epiblastu, avšak vždy vzniká záhy dutina 

 zažívací. Znázornil jsem takovou dutinu v hypoblastu v jedné z pře- 

 dešlých svých prací*) v embryích dešťovky v těchto spisech r. 1890 

 tab. IV. obr. 11 a 7. Buňky jsou zde kubické, malými žloutkovými 

 tělísky naplněné, na břišní straně vyšší než na hřbetní. (Ukazuji 

 zvláště na citovaný obr. 4.) Tak jeví se archenteron larvy, avšak 

 epithel ten nenáleží ještě dospělému červu. Teprve dalším vývojem 

 vzniká epithel definitivný, avšak processem daleko jednodušším než 

 u Rhynchelmis. Buňky hypoblastové prodlužují se jazykovitě do du- 

 tiny archenteronu, v němž nahromaděna tekutina živná. Působením 

 této nastává také změna ve vniterné struktuře epithelu střevního. 



Vnitřní cípy buněk nabývají jiného tvaru a mění i svou proto- 

 plasmu, jež jest takřka homogenní a barví se diffusně růžově v pikro- 

 karminu, kdežto basální část buněk, naplněná žloutkovými tělísky 

 jest úplně bezbarvá. Tvar takových změněných buněk jest kyjovitý, 

 vůbec vyšší než širší. (Srov. 1. c. obr. 12. a 13.) Zrnitá plasma pa- 



^) O embryonalaém vývoji dvojčat. Véstuík spol. nauk 1890. 1. 



