o tvoření střevního epithelu a o vývoji zažívacího ústrojí annulatů. 141 



Tudíž také odvolává se na vývoj epithelu střevního u Rhynchelmis, 

 jenž má býti týž jako u Clepsine. Tak činí v prvním svém pojednání 

 (Embryology of Clepsine Quart. journ. microsc. Se. 1878 p. 67), kdežto 

 v druhé práei své odvolává se na pojednání mé (Die Embryonalent- 

 wicklung von Rhynchelmis 1885). 



Dle obou těchto prací vykládá WMtman tvoření se epithelu 

 střevního u Clepsine následovně: „Entoderm", t. j , definitivný epithel 

 dospělé bělivky má původ svůj ve volných jádrech, jež vznikají 

 v prvotných třech blastomerách, které souhlasí s původními čtyřmi 

 koulemi hypoblastovými u Rhynchelmis. Dotyčná jádra zmnožují se 

 po celou dobu epibolie a posléze objeví se jakožto bílé skvrny na 

 povrchu žloutku. Z nich vznikají jasné buňky na periferii žloutku. 

 Tudíž „the residual yolk" (Lankesterův) jest uzavřen do definitivného 

 entodermu, zde se rozpouští a assimiluje. Jest to jediná potrava mla- 

 dého červa, i když se tento odloučí od své matky. Jest tedy pod- 

 statný rozdíl mezi tvořením střevního epithelu Clepsine a Rhynchelmis, 

 neboť zde největší část nově tvořených amoebovitých buněk pohybuje 

 se na vnitřní obvod dutiny střevní, kdežto jen několik málo jich zů- 

 stává na periferii, u Clepsine však všecky buňky soustředí sé na peri- 

 ferii žloutku. 



V druhé své práci má rovněž za to Whitma7i, že způsob tvo- 

 ření se epithelu střevního u Rhynchelmis i Clepsine jest totožný, an 

 dí: „The formation of entoplasts takés pláce in the samé maner as 

 in Clepsine, and the residual yolk is finally inclosed in the mesen- 

 teron". Avšak tomu není tak; kdybychom nazvaly ony nízké buňky, 

 které vznikají z buněk žloutkových a vykládají konečně první velikou 

 dutinu výše popsanou, entoplasty po příkladě Whitmanově, tedy jest 

 u Rhynchelmis pravý opak toho, co u Clepsine. Celý postup tvoření 

 epithelu střevního u Clepsine a Rhynchelmis jest následující: 



Clepsine Rhynchelmis 



1. Tři veliké makromery č. ento- 1. 4 veliké makromery. 

 plasty. 



2. Hojné entoplasty, t. j. proto- 2. Hojné makromeiy vzniklé dě- 

 plasmové ostrůvky s jádry, bez lením prvotných 4. Na peri- 

 určitého omezení buněčného. ferii menší buňky žloutkové 



a posléze jemnou plasmou na- 

 plněné. 



3. Vznik velmi nízkého epithelu 3. Uvnitř makromer tvoří se o- 

 na periferii žloutkových buněk. strůvky s jádry (č. entoplasty), 



