Optické konstanty rhamnosy. 183 



Čítané dle vzorce Biotova. Z roztoku pro cc volena vždy (abs.) nej- 

 větší : 



oztok 



W 



Roztok 



[«] 











— 11-6 



2 







— 3-5 



0* 



— 10-8 



3 



— 7-7 



1 



— 4-4 



4 



— 100 



Hodnota — 11'6 přesahuje ještě hodnotu — 10'7 p. dr. Raýma- 

 nem nalezenou. 



Dalšího významu těmto číslům nelze přisouditi, neboť jisto jest, 

 že tak zvané nečinné rozpustidlo má v roztoku v jistých případech — 

 kde totiž reakce nastává, jako v našem případě — s rozpuštěnou lát- 

 kou činnou stejnoplatný význam. Pak není [a] charakteristickou 

 veličinou látky činné, když v roztoku již ani ona látka netrvá, ale 

 jen výsledky reakce její, ať dokonané neb nedokonané, s rozpustidlem. 



Když byla chemická reakce v roztocích našich dokázána, na- 

 skytla se otázka, zda a jak se mění lomivost roztoků průběhem času 

 zároveň s otáčivostí. Zel, že jsme mohli jen několik pokusů vyko- 

 nati, neboť desky Steinheilova hranolu, které jen adhesí skleněného 

 tělesa hranolu se držely, odpadly, kdykoli jsme nechali roztok v hra- 

 nolu státi, kdežto absolutný alkohol v něm beze škody ostaven býti 

 mohl. Ku přelévání alkoholických roztoků pro těkavost alkoholu 

 jsme se odhodlati nemohli. 



Podáváme předce minimálně odchylky pozorované a na 20° 

 převedené : 



Roztok 



T 



Úchylka pro 20» 



dní 





1 



26° 28' 56" 



3 



29 26 







39 39 



2 



39 08 







14 46 



1 



26« 15' 16" 



Uvážíme-li, jak nesnadno jest vyloučiti vliv změn teploty na 

 lomivost, který právě u alkoholu je velmi značný, nelze z těchto dat 

 učiniti závěrku a otázka trvá nerozřešena, ba my připojujeme k ní 

 druhou: zda se průběhem doby nemění i specifická váha takových roztoků. 



Považujíce práci tuto za průpravnou hodláme pokud lze bude 

 brzy o rozřešení otázek těchto se pokusiti. 



V Praze, v prosinci 1890. 



