L. Čelakovský : Popis nového druhu „sněženky" Galanthus gracilis n. sp. 185 



zdá mnoho rozšířena. Stanovisko dle M i 1 d e na keřnatých vápenitých 

 ladech, stráních i vimcích u Sumna, (též Varny, Kazgradu) v poloze 

 nízké, pahorkaté; jde však na př. u Srědce dle Škorpila do hor- 

 natější polohy. Květe záhy z jara (únor, březen). 



Již loni poslal p. Milde, sládek v Šumně (Šumle), který nověji 

 s horlivostí velice chvalitebnou rostliny svého okolí sbírati a mému 

 příteli p. Polákovi v Praze zasýlati se jal, mezi jinými druhy 

 (z nichž na př. Cyclamen coum Milí. pro Bulharsko nový) také větší 

 počet sušených exemplářů řečeného podsněžníka, který se mi ihned od 

 našeho G. nivalis L, zdál býti dosti rozdílným. Nejnovější znatel bul- 

 harské květeny Dr. Velenovský ukázal mi tutéž rostlinu, kterouž 

 byl od svých korrespondentův již dříve obdržel, ve svém herbáři, do- 

 mnívaje se, žeby mohla býti totožnou s problematickým O. reflexus 

 Herbert. Dle sušeného materiálu nedalo se však dokonale zjistiti, 

 je-li bulharská rostlina zvláštní species aneb snad pouze formou sně- 

 ženky obecné. Z té příčiny požádán p. Milde, aby na jaře čerstvé 

 rostliny k dokonalejšímu obádání zaslati sobě neobtěžoval, kterémuž 

 vyzvání týž před nedávném ochotně vyhověl. Rostliny došly počtem 

 9 kvetoucích cibulek v stavu úplně čerstvém a neporušeném. Jich 

 obádáním a zvláště také porovnáním s obecným G. nivalis (kterýž 

 jsem měl živý v hojnosti od Mělníka a od Litomyšle) přesvědčil jsem 

 se dokonale o specifické rozdílnosti rostliny bulharské. 



Stůjtež zde především rozdíly obou druhů. G. nivalis bývá 

 z pravidla ve všech částech mnohem statnější a hrubší postavy, ač- 

 koliv příhází se také asi stejně drobný a nízký; tak na př. rostliny 

 z Polabských luhů u Mělníka jsou vůbec statné a velkokvěté, kdežto 

 exempláře z Litomyšle od p. Zorniga mně zaslané náležejí k drobněj- 

 ším a dosti malokvětým. Délka vnějších lístků okvětních na nejmen- 

 ších květech obnáší dle mého měření 14 mm., na největších až 25 mm., 

 kdežto u G. gracilis od 12 do 18 mm. Jsou tedy květy od G. gra- 

 cilis v průměru zajisté menší, avšak nikoliv absolutně. Stvol obecného 

 druhu, vždy tlustší, jest poněkud dvojřízný, totiž od obou listenů, 

 které jak známo v toulci jsou srostlé, sbíhají 2 ostré hrany po stvolu, 

 kterýž i krom toho jest zřetelně hranatý, a již oba listy toulce mají 

 ostřejší kýly; u bulharského druhu není takového přiostření na stvolu, 

 kterýž jest sice smáčknutý, avšak na obou hranách zoblený, a též 

 listeny jeho jsou bezkýlné. Listy jsou u Gal. nivalis přesněji čárko- 

 vité, k dolejšku mnohem méně a zvolněji zúžené, pročež blánovitá 

 pochva přízemní nachází se obyčejně více méně tlakem těchto listů, 

 když do šířky rostly, rozčísnuta (u G, gracilis namnoze zůstává celou). 



