188 Lad. Celakovský 



hustými zelenými žebry veskrze pruhovanými. Na onom mnou spa- 

 třeném exempláři byla však místo dvou oddělených zelených skvrn 

 široká příčná páska vyvinuta, z čehož viděti, že znak „phyllis internis 

 superne bimaculatis" (u Boissiera ve Flora Orient.) ještě méně 

 než u G, gracilis má, všeobecnou platnost. 



G. graecus bohužel neznám z autopsie, ani živý ani sušený ; dle 

 popisu Boissierova ve Flora Orientalis lišil by se však od rostliny 

 bulharské: „scapo foliis subbreviore, phyllis perigonii internis obovatis, 

 apice brevissime et obtuse bilobis, filamentis anthera 4 — 5plo brevi- 

 oribus." Boissier o něm dále praví, že jest jako uprostřed mezi 

 G. nivalis a G. Elwesii^ od prvnějšího, s nímž má asi stejnou velikost 

 květů, že se liší vnitřními lístky okvětí méně klínovitými a méně 

 hluboce 21aločnými, od G. Elwesii však laloky těchže lístků nikoli pří- 

 čtyrhrannými aniž řeřabato-vykrajovanými (nec quadratis nec undulato- 

 crispis). G. gracilis má však lístky ty hlouběji a ostřeji než G. ni- 

 valis vykrojené a laloky jich také příčtyrhranné. Dle některých suše- 

 ných květů od G. gracilis mohlo by se i zdáti, že jsou jeho vnitřní 

 lístky okvětní též i kadeřavo-vykraj ováné jako u G. Ehvesii, avšak 

 na živé rostlině jsou celokrajné, a toliko za slabšího tlaku sušené se 

 mnohdy tak po kraji zkroutí a zřeřabatí, že vyhlížejí jako kadeřavě 

 vykrajované. G. Elwesii ukazuje však tento znak již za živa. 



Celkem není pochyby, že také G. graecus, ač se zdá býti nej- 

 blíže příbuzným, od G. gracilis jest rozdílný ; snad i stvolem dvojříz- 

 ným se liší, poněvadž jej Boissier jak u G. Elwesii, ovšem ne- 

 dosti jasně, nazývá scapus subcompressus, což aspoň při poslednějším 

 znamená tolik jako anceps. 



Od Her ber ta uveřejněn byl v Edward s's Botanical Eegister 

 (continued by John Lindley) r. 1845. ještě jeden druh, G.rejlexus 

 od něho nazvaný, který však posud úplně objasněn není a vůbec di- 

 vný měl osud. Původní diagnosa toho di'uhu, kterouž také Kunth 

 ve své Enumeratio plantarum znovu otiskl, zní takto: „Foliis planis 

 subglaucis ^/4 — 78 unciae latis, spatha pedunculum superante, sepalis 

 concavis, petalis brevibus profunde incisis, viridi-bimaculatis, superne 

 reflexis" W. Herb. — K tomu připojil vydavatel Lindley (dle vý- 

 pisku od prof. Aschersona laskavě se mnou sděleného), že malá 

 ta sněženka nalezena byla od L a n d e r a na hoře Gargarus a děkanu 

 Manchesterskému Herbertovi zaslána spolu s krokusem (Crocus 

 Gargaricus Herb.) z téhož místa, květy její že jsou více než o polo- 

 vici menší než u G. nivalis. Kunth však si spletl tento Mouut Gar-- 

 garus, jenž jest nejvyšším (1753 m. vys.) vrcholem pohoří Idy v sta- 



