192 Lad. Čelakovský 



by žádoiícno, seznati kulturou a rozmnožováním, jak dalece jest forma 

 ta stálá. Bohužel byly oba exempláře, které p. Bubák tentokrát 

 přinesl, bez cibulky sbírány, poněvadž nebyly hned na místě, pro se- 

 vřenost květu, jako odchylné poznány. 



Dotyčná odrůda (nazvu ji prozatím var. hololeuca, ačkoliv snad 

 v. pocuUformis Hort. jest s ní totožná) má podobný fylogenetický 

 význam jako výše vzpomenutá var. ScharloJcil Jí se totiž ruší nej- 

 podstatnější rodový znak, jenž se vždy v knihách uvádí a jímž se liší 

 Galanthtis od Leucojum *). Poněkud se k tomuto stadiu stejnosti 

 obou kruhů okvětních lístků přibližuje G. latifolius Rupr., jehož vnitřní 

 lístky nejsou dvojlaločné. nýbrž tupé neb toliko mělce vykrojené, 

 a obyčejně bílé, bez zelených skvrn (neb jen s velmi malými 2 skvr- 

 nami). Odr. hololeuca jest patrně opět atavistický tvar, neboť původně 

 byly všecky lístky okvětní stejné, jako posud u většiny Amaryllideí; 

 rod Galanťhus pak povstal zrůzněním vnitřních lístků co do tvanii 

 velikosti a zbarvení; v nejmenší míře jeví se zrůznění to při G. lati- 

 folius, u ostatních druhů postoupilo dále, avšak zpátecnou (atavisti- 

 ckou) přeměnou může opět nastati původní stejnost všech lístků, jak 

 v odr. hololeuca od G, nivalis. 



V těchto a v nesčetných jiných podobných případech nalezne 

 pádné doklady empirické pro theorii transmutační ten, kdoby posud 

 pochyboval o naprosté oprávněnosti této theorie aneb dokonce (na 

 základě nějakých nesprávných informací) za odbytou a poraženou ji 

 pokládal. O důkazech ještě závažnějších a hlubších, ale sem nepatří- 

 cích, vážených z veškeré soustavy a dle ní i z nepochybného vývoje 

 rostlinstva, z neustálenosti ponětí specie, z přírodnicko-íilosofického 

 názoru světového nebudu ovšem se dále šířiti. 



2. Dále byl pozorován od p. Bubáka a mně sdělen květ čá- 

 stečně Čtyřčetný: totiž vnější lístky okvětní byly 4, vnitřní pouze 3, 

 jak z pravidla, celkem tedy 7 lístků okvětních, a za nimi stálo rovněž 

 7 tyčinek (nepochybně také ve vnějším kruhu 4, ve vnitřním 3 ty- 

 činky, což však ve květu vyvinutém přímým pozorováním zjistiti nelze, 

 poněvadž pak všech 7 tyčinek jako v jednom kruhu ve stejné výšce 

 lůžka stojí). Tutéž modifikaci květu pozoroval také Sten zel 1. c. 

 pag. 16, kde praví: „Die Vermehmng auf 7 Perigonblátter kommt 

 am háufigsten dadurch zu Stande, dass 4 ziemlich gleichmássig ver- 



•) v Engler a Prán ti, Natiirliche Pflanzenfamilien II. 5. pag. 105 (Pax) 

 na př. stojí ii Galanthus: Die inneren Blatter der Blíithenhiille von den 3 áusseren 

 verschieden: die .3 aiisseren ahstehend, rein weiss, die 3 inneren glockenfSrmig 

 zusamenneigend, zweilappig, an der Spitze griin. 



