23. 



O souvrství glaiikonitickélio vápnitého slinu v Polabí 

 litoměřickomelnickém. 



Sepsal Čeněk Zahálka v Roudnici. 



Se 2 dřevoryty. 



(Předloženo dne 26. června 1891.) 



V nejhlubším horizontu teplického pásma křídového útvaru v Po- 

 labí litoměřickomelnickém nalézá se souvrství, které má velkou důle- 

 žitost pro stratigrafická studia českého útvaru křídového. Souvrství 

 ono, jak bude podrobně uvedeno, vyznačuje se zvláštní petrografickou 

 povahou a palaeontologické poměry jeho, nesoucí celkem ráz tepli- 

 ckého pásma, mají též jisté zvláštnosti, které se jeví vyskytováním se 

 některých vedoucích skamenělin a pak ve způsobu jich zachování. 

 Souvrství toto rozšiřuje se téměř po celé délce českého útvaru křído- 

 vého z Litoměřická směrem východnějihovýchodním přes Mladobole- 

 slavsko až ku hranicím Moravy u Opatova i jest následkem toho 

 určitým horizontem, jenž ku jasnosti strati grafických poměrů pásem 

 českého křídového útvaru velmi napomáhá. 



A. Petrografické vlastností. 



Souvrství, o něž tu jde, má mocnost 1 m. a dělí se na více 

 vrstev zřídka 10 cm. tlustých. Hornina vrstev těchto jest měkká, na 

 povrchu snadno se v jíl proměňující a jen pod Hostinou u Mělníka 

 je pevnější, kdež se větráním a vyluhováním stává porovitou. Barvy 

 jest bílé, šedé, zelenavé; pevnější kusy bývají za čerstva modravé 

 a blíže povrchu žluté až žlutohnědé. Krom četného giaukonitu, shluků 

 limonitových a zvláště sádrovcových a osamoceného zrnka křemene 

 nelze jiných nerostů postřehnouti okem. Pod drobnohledem shledá- 

 váme též práškovitý jíl a hojně vápence původu organického, méně 

 pyrit a limonit co hmoty skameňující. Také glaukonit objevil se býti 



