4: 
2. Cucumaria Korenii Lutken (n. sp.) kjendes let fra C. frondosa 
ved sin mindre Stårrelse, sin faste men tynde Hud og 
sin hvide Farve, samt derved at dens Sugefådder ikke 
kunne trækkes tilbage, og at af de 410 Tentakler de 
2 ere meget smaae i Sammenligning med de andre. 
[I disse Henseender ligner den Cucumaria Hyndmanni Forbes, 
men afviger fra denne især ved en anden Form af Kalkpladerne 
i Huden. 
De fleste Exemplarer ere smaae, men Arten opnaaer dog 
en ret anselig Stårrelse; et af de stårre har, opbevaret i Spi-' 
ritus, en Længde af 3 Tommer. og en Tykkelse af %4 Tomme 
paa Midten. De, der bedst have bevaret deres Figur, ere kålle- 
formige, fortil butte, bagtil tynde og spidse, og krummede lidt 
til den ene Side; mange ere lange smækkre og krummede i Form 
af en Hestesko. Huden er hvidgraa fast og ru og viser sig 
allerede under Lupen eller Kniven at være fuld af haarde Dele. 
Da Huden, skjøåndt meget tynd, er særdeles fast, og det under 
den liggende Muskellag kun har en ringe Udvikling, sprække de 
ikke, men beholde Indvoldene i sig, naar de opfiskes. Af 
Fangarmene ere de 8 store buskede og stærkt forgrenede; to 
af dem derimod, som sidde sammen, ere i Sammenligning med 
de andre kun overmaade smaae”). De tynde og stive Fådder 
strakte, af Huller gjennembrudte kalkplader. Paa yngre Exemplarer 
har jeg derimod i selve Huden slet ikke kunnet finde Kalkplader, øg hos 
ældre kun omkring eller i Nærheden af Fødderne kunnet paavise en 
Gruppe af gjennemhullede Kalkplader, der allerede for det ubevæbnede 
Øie vise sig som fine Stænk,  Ifålge Dåben es de 
»oregelbundet gyttrade massor”, der ere saa ly forskjellige fra 
alle andre Holothuriers Kslkdanneller, i det-yderste Lag af Huden 
»Jemte det ymniga pigmentet”. Maaskee ere de gaaede tabt paa vore 
Spiritusexemplarer? Heller ikke paa Exemplargr fra Island, Færå eller 
Norge har jeg kunnet finde dem 
”) Dette Forhold gjenfindes, som Prof. Troøschel har vist. hos andre Arter 
af Slægten, f. Ex. hos Cucum. doliolum, Diquemarii og syracusana, og 
. høs Slægterne Anaperus og Colochirus. Desuden findes det hos den 
ovennævnte Cuc. Korenii, hos Cuc. assimilis Dåben og Koren, hos 
C. lactea Forbes og hos C. Ilyndmanni Forbes. 
