95 
nordiske Bælter fælleds Arter findes altid ved begge dets Kyst- 
strækninger, og det er altsaa fortrinsvis de ved deres Oprindelse 
arktiske Arter, som give Faunaen ved det tempererede Europas 
og Amerikas Kyster saa megen Lighed, treds al deres Ulig- 
hed. De boreale Arter, der ikke gaae op i den arktiske 
Zone eller i al Fald ikke kunne betragtes som fælleds for begge 
Zoner, men kun som boreale Arter med håj Nordgrændse, saa 
vel som alle, hvis absolute Nordgrændse falder Sånden for den 69de 
i Europa eller den 46de? N. Br. i Amerika, klåve sig i geographisk 
Henseende i 2 Rækker: en åstlig og en vestlig Række; kun 
meget faae tilhåre begge Rækker, ja det er endogsaa Tvivl un- 
derkastet, om dette virkelig er Tilfældet med nogen Pighud-Art. — 
Længere mod Syd bliver Modsætningen mellem Østen og Vesten, 
mellem Europa og Amerika endnu skarpere, efter at de sidste 
fælleds (arktiske) Arter ere forsvundne Sånden for Cap Cod og 
Dpt. Finistérre. Imidlertid kjende vi endnu for lidt til den 
celtisk-lusitaniske Region (de franske , spanske og por- 
tugisiske Kyster fra Dpt. Finistérre til Cap. St. Vincent) 
Paa den ie Side og den virginiske (fra Cap Cod til Cap 
Hatteras) samt den carolinske (fra Cap Hatteras til Bahama- 
kanalen) paa den anden Side til at kunne give en Fremstilling 
af deres faunistiske Lighed og Ulighed. Jeg maa endogsaa lade 
det uafgjort, om der virkelig bår udsondres en særegen celtisk- 
lusitanisk og virginsk Region, eller om disse ikke falde sammen med 
den carolinske og Middelhavets Regioner. Middelhavsfaunaen 
og den vestindiske eller karaibiske Fauna frembyde kun 
Mere eller mindre fjerne Analogier, i det mindste i Henseende 
til deres Echinodermer 55). 
Af de 3 Oer eller Øgrupper, der ligesom forbinde det 
nordlige Amerika eller Europa med hinanden, erSpitzbergens 
Fauna for Echinodermernes Vedkommende fuldkommen arktisk, - 
rr re ek 
53) Smlgn. ,, Bidrag til Kundskab om Slangestjernerne” Nr. 2 i Videnskab. 
Meddel. fra den naturh. Forening 1856. 
k: 
