317 
rundagtig Endeflade (meest af c. 0,0127"m Diam.), tydelig Kjærne 
med Kjærnelegeme og moleculairt Indhold; Cellerne saaes under- 
tiden ligesom langstilkede (f. 32 D.). 
Forplantningsorganer: 
Dette System er særdeles compliceret, meget udviklet og 
udfylder en stor, ofte den stårste Deel af Legemshulen. 
Generationssystemet sammensættes af de to Hovedmasser, 
Kjånskjertlen og Sliimkjertlen, samt af Forbindelsesgangen mellem 
disse og af de Udfårselsveie, der sætte Systemet i Forbindelse 
med den dobbelte ydre Kjånsaabning. 
Kjånskjertlen (gl. hermaphrodisiaca, autt., ovary, Hanc.) 
er af betydelig Stårrelse, temmelig fast hæftet til Foden og Le- 
gemets Sider, men især til den mediane Leverstamme; den er 
af livligt-guul eller gulig Farve. Den danner et låst, trindt, bagtil 
lidt spidst tillåbende, fortil mod Sliimkjertlen (hvis bageste Deel 
den undertiden dækker) afstumpet eller lidt udhulet Legeme, der 
ikke tydeligt lader sig dele i to næsten symmetriske Halvdele 
(som hos de typiske Aeolidier) eller oplåse 1 sondrede stårre 
Lapper. Den afviger i Bygning noget fra de hidtil beskrevne 
Æolidiers og fra saadanne (typiske) Formers, som jeg har havt 
Leilighed til at undersåge, og stemmer med Organets Bygning hos 
Tritonia Ascanii, Sars%), Mærkeligt nok har Kjånskirtelens af- 
vigende Natur ikke været Hancock paafaldende, og dog synes han at 
have havt for sig Individer med fuldtudviklede Forplantnings- 
organer, der endog havde lagt Æg. — Kjertlen sammensættes 
af i ubestemte Grupper samlede, indbyrdes ved Bindevævstraade 
og Udfåringsgangene låst forbundne skiveformede eller pære- 
dannede, og da for Enden fladtrykte Legemer af rundagtig Omrids 
(f. 35), der mere i Dybden af Organet ogsaa undertiden sees 
”) Sars, Beitr. zur Entwickelungsgeschichte. (Wiegm. Arch. 1840 I. p. 
197. t. V. f. b. c.), og H. Meckel, ib. den Geschlechtsapparat einiger 
hermaphrod. Thiere (J. M. Arch. 1844, p. 498 t. XV. f. 12—14). 
