Er & 
319 
kjertlens Udfåringsgang og udmunder i en langstrakt. Ophåining, 
som denne danner i Bunden af Fordybningen paa Sliimkjertlens 
Overflade. I hele denne sidste Strækning ligger Gangen ind- 
hyllet i tæt Bindevæv samt ledsages af en AÅrteriegreen (og en 
Nerve); denne Omhylling og den faste Forbindelse med hine lige- 
ledes rårformige Dele gjør Forfålgelsen af Gangen yderst van- 
skelig og udsætter meget let for Feiltagelse; jeg er ikke aldeles 
sikker paa Rigtigheden af det angivne Udmundingssted, men 
mener dog flere Gånge temmelig tydeligt at have seet Forhøldet 
saaledes. 
Sliimkjertlen+) naaer lige til Svælghovedet og er af be- 
tydelig Stårrelse især hos Individer med Æg i samme, hvor den 
ofte findes ligesom opblæst i sin bageste Deel (der ellers er 
mere tilspidset eller afstumpet). Den er af uregelmæssigt-fiir- 
sidigt Omrids, Længdediametren stårst, Héiden noget mindre 
end Breden. Kjertlen bestaaer hovedsagelig af en hestesko- 
formet Deel, der vender Concaviteten fortil, og hvis Been ere 
nærmede "til hinanden og forbundne ved Bindevæv. Den åvre 
Flade falder fra Siderne og Bagenden af mod en dyb, omtrent 
efter Midten låbendé Fordybning; den nedre Flade er jævnt 
hvælvet med det midterste Længdeparti, der dannes af Ud- 
foringsgangen, noget mere fremstaaende. Den venstre Side 
af Kjertlen er meget stærkere udviklet og danner dens Hoved- 
masse: den håire indtages for stårste Delen af Udfåringsgangen ; 
i Forbindelse med denne håire Afdeling staae et Par sondrede 
Lapper, en forreste mere kugleformig og en bageste sædvanlig- 
viis lidt stårre og lidt mere fladtrykt, der sees at hvælve sig 
udvendigfra inad ind over Udfåringsgangens åvre Flade og som 
Fy ”kolerngdegs rets! 5 me Motkel bla 2. p- sok a Detie, som det synes, 
forekommende Organ er 
af de fleste Undersågere tydet snart som Ægge-, snart som Sædstok ; 
men er kun et sliimafsondrende, Æggene SNØDE FØRE og ind- 
hyllende Redskab. Næsten constant synes og Forekomsten af en opak 
Lap i dette Organ. ; 
