72 



Folerpar naaer til eller endog lidt ind paa tredie Kropring; dets 

 Svobe tæller 23 Led, hvorimod der i Svobeii af de ovre Folere 

 kun tælles 16 Led. Epimererne ere mere tilskærpede end hos 

 Æ. Stromii^ men ikke forlængede til nogen særegen Spids. For- 

 men af det sidste Haleled er næsten ganske som hos Æ, 

 psora; det har en tydelig Kjol langs nedad Midten, dets Rande 

 ere bagtil tandede og forsynede med smaae Torne og dets Spids 

 er ved et lille Hak klovet i 2. Formen af det sidste Par Hale- 

 fodder er derimod nærmest som hos Æ. Stromii og Æ. crcnulata, 

 kun ere dets Blade noget længere, og de naae derfor, naar de 

 lægges ind til det sidste Haleled, til hint Hak i Spidsen af dette; det 

 ydre Blad er noget tilspidset, medens det hos de 2 foregaaende Arter 

 er bredt afrundet, og den ydre Rand af det indre er ikke som hos 

 disse fuldkommen lige, men danner en ganske svag Bugt. Deres 

 Rande ere meget tydeligt tandede og tornede. Grundleddets Torn 

 er forholdsvis kortere end hos de nævnte Arter. 



Æ. arctica stammer fra Gronland og er ligeledes taget paa 

 Scymnus microcephalm Bl. Det storste Expl. er 40""« langt og 



Soger man at henfore de her beskrevne 4 Arter til de af 

 de carcinologlske Systematikere opstillede Slægter, er det klart, 

 at kun Æga og Rocinela her kunne komme i Betragtning. Men 

 disse Slægters Definition er ikke ganske den samme hos Forfat- 

 terne. Leach adskilte disse to Slægter samt Com/era, der lige- 

 som hine har de 3 fiirste Par Been uddannede til Krogbeen, me- 

 dens de ovrige ere Gangbeen, fornemmelig derved, at hos Æga 

 ere de ovre Fiileres 2 Rodled meget brede og sammentrykte, 

 hos Rocinela og Conilera derimod „næsten cylindriske'"; hos Co- 

 nilera ere Oinene smaae og vidt fjernede fra hinanden, hos Ro- 



hinanden; hos Æga ere de store, lidt hvælvede og convergere 

 fortil. Det maa vel være tilladt at antage, at Leach ikke har 

 udtrykt denne Forskjel med tilborlig Skarphed, og at den Mod- 



