84 



tilside, fordi de i den Form, hvori de forelaae. mindre let lode 

 sig indordne under de gængse Anskuelser. 



Det er et almindeligt Sagn i den Deel afMinas geraes, som 

 Rio das Vellias gjennemstromraer, at den slorste derværende Fisk, 

 den saakaldte Soruhim (en ubeskreven, indtil 6 Fod lang Pla- 

 tystomus) skjuler sine Unger i sit Gab og aabner dem et Tilflugts- 

 sted i sin rummelige Gjællehule. Det blev allerede fortalt mig 

 paa min Reise i Aarene 1850 til 1852 af saamange tildeels fuld- 

 kommen troværdige Personer, hvoraf Nogle endog selv havde 

 seet Ungerne sprælle ud af Sorubimens Gjællehule, naar Fisken 

 blev trukken op af V^andet, at jeg ikke ret vel kunde betvivle, 

 at der maatte ligge noget sandt til Grund for Fortællingen, selv 

 ora den undertiden udpyntedes med Tilsætninger, med hvilke det 



Tiuligt kunde forholde sig rigtig 

 jobet allerede besad Angivelser 

 ngerne hos enkelte andre sydai 



imidlertid var der jo rigtignok flere Vanskeligheder ved en 

 saadan Forsorg, som ikke opklaredes ved Brasilianernes Fortæl- 

 ling »); det maatte saaledes, da Sorubimen aldrig sagdes at fode 

 levende Unger, forudsættes, at den stadig blev ved Rognen, indtil 

 denne var udklækket: det blev mig desuden mere end tvivlsomt, 

 saasnart jeg havde seet Sorubimens store Rognsække, om den uhyre 

 Mængde Unger kunde rummes i dens Gab endog blot strax, som 

 de vare udviklede af Æggene, og dog bleve disse i Moderens Gjælle- 

 hule sig skjulende Unger jevnlig skildrede for mig som Smaaflsk 

 af nogle Tommers Længde. Det maatte derfor nalurligviis interes- 

 sere mig særdeles at lære. de nærmere Omstændigheder ved 



Hites det undertiden, at Sorubiin'en efter at ha 

 ig om, saae paa den og udrugede den medOinei 

 agte at opfange Rognen i sit Gab, og at Unger 



