kom igjen for at hente sin Betaling og just traf Boutikkens Eier 

 ifærd med at skære Fisken i Stykker, fortalle han Icilighedsviis. at 

 der, da den blev trukket op af V^andet, havde været 5 Unger 



gende derinde. Kjoberen saae nii efter, fandt ogsaa virkelig 

 de tilbageblevne Unger og havde den Godhed , da han vidste 

 det vilde interessere mig, strax at komme til mig for nt bringe 

 mig dem og fortælle mig Sagens Sammenhæng. 



Ved forste Blik paa de saakaldte Unger saae jeg til min 



At der igjen skulde ligge et Bedragerie lil Grund var i hiii Grad 

 usandsynligt; det var endog neppe tænkeligt uden under den 

 Forudsætning, at den Person, der havde solgt den sidste Soru- 

 bim, var i Ledlog med Fiskeren, som under mil forrige Ophold 

 for henved 3 Aar siden havde bragt de lo forste Stegophiler; 

 thi hvorledes skulde man ellers forklare, at begge vare faldne paa 

 at udgive netop den samme Fisk for en Unge af Sornbimen, og dol 

 ovenikjiibet en Fisk, som ingen synderlig Lighed har med denne 

 sidste? Men selv om saa var, vilde det dog have været natur- 

 ligst, at Vedkommende havde henvendt sig umiddelbart til mig 

 selv med sine Sorubimunger og ikke ladet del komme mere eller 

 mindre an paa et Tilfælde, om de vilde komme mig tilhænde eller 

 ikke; og vilde man endog i den brugte Fremgangsmaade see en 

 forsætlig List for at neddysse en mulig Mistanke, kunde man dog 

 under de stedfindende Forhold ikke antage, at de paagjældende 

 Personer skulde ville spilde Tid og Umage paa at fore mig bag 

 lAset, medmindre de tilsigtede at gjore sig en Fordeel ved deres 

 Bedragerie. Men, hvis der i det foreliggende Tilfælde havde fun- 

 det et saadanl Sted, vilde det have været aldeles hensigtslost; 

 thi der blev hverken forlangt eller givet Betaling for disse sidste 

 „Sorubimunger", og hverken den samme Person eller nogen an- 

 den kom senere igjen for at tilbyde flere mod en Godtgjoreise. 

 t>er levnedes mig derfor ingen anden Udvei end at antage, at 



