Lersoen, eller som den ogsaa kaldtes, Rorsoen, var en, 

 henved V2 Mil NV. for Kjobenhavn, beliggende Vandbeholdning, 

 som tidligere tjente til Kjobenhavns Vandforsyning, men som man 

 1852 begyndte at udliirre, ved at aabne Sluserne for det ved 

 Kunst opstemmede Vand. Soen var og er endnu tæt omgivet af 

 en Dæmning, saa at Vandet stod hojere end de omliggende Enge. 

 Paa gamle Kort over Kjobenhavns Omegn, f. Ex. i Pontoppidans 

 Atlas fra 1764, findes kun ansat et Aalofa paa Soens Plads; der 

 har altsaa rimeligvis været Engbund langs Aaen, ligesom der 

 endnu er udenfor de opkastede Volde. Glieraann siger i sin 

 Beskrivelse over Kjobenhavns Amt 1821, „at det allerede 1752 

 var betænkt at gjtire Ler- eller Korsoen til et Hovedrcservoir for 

 Kjobenhavns Vandforsyning, men at det dog forst skete 1815." 

 Indtil den Tid „laae den dels ud til Græsning, xlels var den be- 

 voxen med Siv" og endvidere „at Biinderne i Emdrup og Utters- 

 lev forhen havde Ret til at skjære Græs og Siv paa det Areal 

 der nu indtages af Soen, men solgte Retten 1817." Soen fik 

 da en 3 Alen hoj og 7394 Alen lang Dossering, og blev halvt 

 fyldt med Vand, som den erholdt nordfra gjennem Emdrup So 

 ved en gravet Kanal, og som atter lob ud i Ladegaardsaaen, 

 medens Aalobet tidligere maa have havt modsat Retning, efter 

 det naturlige Fald, nemlig ud gjennem Lundehusraosen. 



Soens Areal er 107 Tdr. Land; dens stiirste Udstrækning 

 fra Sydvest til Nordost er 3300 Alen, Bredden varierer fra 4-600 



De forste Gange jeg besogte Lersoen, nemlig 1 1850, fand- 

 tes indenfor hele Dæmningen ikkun den blanke Vandflade, saa- 

 godtsom uden al Vegetation, der ved den stadige Oprauddring 

 maatte hindres i Udviklingen; jeg bemærkede kun enkelte Po- 

 tamogelon-Arter og lignende fuldkomne Vandplanter. I For- 

 sommeren 1852 var den begyndte Udtorring skreden saa vidt 

 frem, at endel af den sydvestlige Ende var fri for Vand, men 

 dog endnu saa fugtig, at endel Vandplanter, som Nup bar lu- 



