74 



ikke tor identificere den, da Adskilligt i den korte Be 

 ikke synes at passe.*) 



Farven ai Oreaster gigas fremstilles iKnorrsDeli 

 som brun, medens P. L. S. Muller, som ovenfor e 

 beskriver den deels som blaalig, deels som rodgul Ifolge 

 er den snart mere morkegul, snart mere lysegul. Riise 

 Farven hos et yngre Exemplar som morkolivengron paa O 

 og morkorangegul paa Undersiden. Et af ham indsend 

 plar havde endnu ved Ankomsten en præglig Purpurfarve 



AJuseets Exemplarer ere fra St. Thomas; Fo 



badoes, og det er vist derfor meget rigtigt, naar de 



margine articuialo. Fiån St. Croix. Linck t. 13 f. 22." [Denne Figur 

 „Stjernan år 5sidig, och så vel under som ofver kladt med små ore- 

 gryn. På under-sidan har den 5 något storre slåta rutor, hvilka i kan- 

 len åro infattade af dylika gryn. Stjernans kant år infattad af 2 rader 

 nåstan fyrkantiga något kulirige små slåta skjoldar, hvilka åfvenledes åro 



.0 



bs. Huiuvida i;,nk t. 23 f. 37, t. 24 f. 39, t. 27 f. 45 



, som tyckas 



vara af 



• 1 Art, hora hit, år osåekert." 





Da 



Abildgaard udgav BdieHefte afZooIogia »ani 



ca forefandt 



han en 



af Muller efterladt Afbildning af en ,Asl. equestris^ 



, prodr. xooi. 



Dan.no 



.2826," men henforte denne for Norge karakteristiske 



,Sostjernetil 



Retzius 





t.Uing og ci- 



terer til 





hos Linck og 



„Zool. 



dan. t. 92« med Localitet: „habitat ad insulam J 



Stæ Crucis«. 



Blaini 



'ille (dictionn. so. natur. t. tl[ p. 261) og Bosc 



(hist. nat. d. 





11 p. 112) udelade Citatet af Retzius og faae altsaa 





granuU 



iris, hvortil henffires Fig. 22 hos Linck og tab. 92 



VzooK Dan. 



„de ni, 



B St. Croix«, medens Lamarck (hist d an s verl 



;.) vistnok af 



samme 



Grund forledes til at anfOre sin Ast tessellala som 



værende fra 



fqol''' 



a; til tar. A.^af denne Art henfores nemlig ogsaa „Hi 



ill.zool. dan. 



