de, hvis man ikke kjendte dem sora ældre, være at henfore til 

 Slægten Scytasler. 



Ovenstaaende Beskrivelse er efter vestindiske Exemplarcr. 

 Fra Bahia besidder Museet imidlertid et meget stort Exem- 

 p I ar — det har 9 Tommer mellem Enderne af 2 modstaaende 

 Arme — der viser nogle Afvigelser, hvilke dog synes at kunne 

 forklares deraf, at det er ældre og mere udviklet. Det har 1 

 lang Arm og 4 kun halv saa lange og 2 Madreporplader, 1 paa 

 hver Side af den lange Arm. Poregrupperne ere saa talrige 

 og store, at de lobe mere eller mindre i hinanden; man seer 

 her meget tydeligt, at Porefelterne beklædes af to forskjellige 

 Slags Korn, storre og mindre, hvilke sidste umiddelbart om- 

 give Rygfodsporerne, i et Antal af 4 — 6 omkring hver Pore. 

 (Disse mindre Korn findes iovrigt ogsaa hos de mindre, men 

 i ringere Antal og falde derfor ikke saa meget i Oinene). De 

 Grupper af storre Korn, som adskille Porefelterne, ere forholds- 

 vis mindre og deres Korn grovere end hos de mindre Individer. 

 20—30 Porer i hver Gruppe er ikke ualmindeligt, og der kan 

 endogsaa forekomme endnu flere. Allerede den 3die Porerække 

 fra neden er her uregelmæssig og mindre skarpt udpræget end 

 de andre. Ogsaa paa Skiven findes adskillige Poregrupper, dog 

 ere de her sjeldnere end paa Ryggen af Armene, hvor der ikke 

 saaledes som hos yngre Individer existerer et mere eller mindre 

 porefnt Bælte. Fodpapillerne danne 3 Rækker paa den i det fore- 

 gaaende anforte Maade. — Forfolger man Artens Udvikling fra de 

 smaae Scytaster^sVige Former til de c. 6'' store (formodenlig halv- 

 voxne) Individer, synes den her beskrevne efter al Sandsynlig- 





(yngre) som en Fortsættelse i 



slutte sig ganske naturligt til de mindre 



disses morphologiske Udviklings- 



lillige heraf, hvor foranderlige de Forhold c 

 pleier at benytte som Artskarakterer, og h 



at kjende Arten paa forskjellige Alderstrin. 

 Dyrs Farve er efter Meddelelse af Hr. Ril 



