Bidrag til Kundskab om de nordiske Lucernarier. 



De Former af Slægten Lucernaria, som forekomme ved Dan- 

 marks og de danske Bilandes Kyster, ere efterhaanden i et ret 

 anseelig« Antal blevne indsamlede for Universitetets zoologiske 

 Museum; de have derhos, skjondt kun opbevarede i Spiritus, 

 vist sig i en saa lempelig Grad forandrede ved Indvirkningen 

 af denne Opbevaringsvædske, at man selv ved et losere Gjen- 

 nemsyn og selv paa saadanne Individer, der havde trukket sig 

 mest sammen, uden Vanskelighed maatte erkjende, at der var 

 visse bestemte Former, som under Gjennemsynet af det store 

 Antal af Individer stedse gjentoge sig. Disse idelig tilbageven- 

 dende men kun faa Former fandtes fremdeles at afvige fra hin- 

 anden ved Forhold, som netop ved Afbildninger efter de levende 

 Dyr ere fremhævede som Skjelnemærker mellem forskjellige Arter, 

 saa at der neppe kunde være Tvivl om, at man havde bestemte 

 Arter for sig i de Grupper, hvori Formerne allerede ved forste 

 Oiekast saa at sige sondrede sig, noget som et noiagtigere Efter- 

 syn i alle Henseender syntes at bestyrke. Disse Forhold vare 

 især Stilkens Længde, sammenlignet med Længden af Klokken, 

 dennes Tilboielighed til at holde sig meget udbredt eller omvendt 

 lii at danne et dybere Bæger, Tilstedeværelsen eller Mangelen 

 af de gaadefulde Randlegemer i Udsnittene imellem Klokkens 

 Arme og, naar de ere tilstæde, da disse Randlegemers Stiirrelsc 

 og Form. 



Efter disse Mærker faldt Materialet i tre tydelige Grupper, 

 hvilke jeg for Oieblikket antager kun at gjengive ligesaamange Ar- 

 ler, i hvis Begrændsning og Benævning jeg imidlertid ikke stem- 

 mer aldeles overens med mine Forgængere, hvorfor jeg i al Korthed 

 skal her anfore de af mig gjenkjendte Arter og disses Synonymie. 

 Jeg gjiir dette saameget hellere, som der fra Museet til flere frem- 

 mede Samlinger er afgaaet endel Exemplarer betegnede paa 

 denne noget afvigende Maade, og denne Betegnelse vil altsaa kun 



