106 
frembyder den dog i Tandpladernes vinklede Form og Naturen 
af Denticulationen paa samme tilstrækkeligt eiendommelige Mærker. 
Slægten maa derfor i det Hele ansees berettiget som saa- 
dan og synes at maatte finde sin Plads i Nærheden af de mere 
typiske Aeolidier. Den omfatter kun to Arter fra det råde Hav, 
den hyppigere Ph. hyalinum, E. med færre Papilhobe og færre 
Papiller, og den sjeldnere Ph. fastuosum, E. med talrigere me 
pilknipper og flere Papiller i hvert, Forskjellig fra begge disse 
Årter synes den af den ældre Leuckart (Fr. S.) beskrevne Åe. 
bella, der ligeledes er fra det råde Hav, og som allerede af Ehren- 
berg — maaskee med Rette — blev henfårt til denne Slægt, 
medens den af den ofte i saa Henseende uberegnelige Gray hen- 
fåres (figures IV. (1850.) p. 108; guide I. (1857.) p. 226) til 
Montaguerne. 
Ph. hyalinum, Hempr. & Ehrbg. I. c.+) 
Denne Art blev af de to beråmte Reisende i et temmelig 
stort Antal Individer fundet ved Tor paa Kysten af det råde Hav, 
hvor den levede paa og af Xenier. Den synes hidtil alene be- 
kjendt af Ehrenberg's Diagnose og Beskrivelse; han angiver at 
han har tegnet og malet det levende Dyr, men hidtil foreligger 
ingen Afbildning af det. 
Under et kort Ophold i Berlin i Sommeren 4858 havde jeg 
Leilighed til at see de i Museet der opbevarede, for stårste De- 
len mindre vel bevarede Individer, i Alt 48, af hvilke det står- 
ste næsten havde en Længde af 25 mm. a: næsten 4”, som er 
den af Ehbrbg. for det levende Dyr angivne Længde. Ved Prof. 
Peters Velvillie blev et af de mindre, men bedst vedligeholdte 
Individer mig overladt til fri Undersågelse.+) 
Dette var 9 mm. langt ved 2 mm. Brede omtrent paa Midten af 
”) ,»Corpore tentaculisque hyalinis, branchiarum fnsegetaetisen fasciculis 
i quinis, ocellis nigricantibus distinctis. 
%%) Af den anden Art, Ph. fastuosum, forefandtes kun et eneste beskadiget 
i det Hele mindre vel bevaret Individ. 
