125 
skede Såens Natur videre, eftersom dens Piben mindede stærkt 
om dens melancholske Broder Hjeilen. 
Jordbundsforholdene ere meget forskjellige ved denne Så; 
hele den åstlige Side omgives af tårveagtige Enge, og Bredderne 
ere bevoxede med Rør og Kogleax. Ved den sydlige Side er 
Forholdet omtrent det samme; dog findes der tydelige Spor af 
en forsvunden Skov, idet Planter som Euonymus europaea, Li- 
stera ovata, Geranium robertianum staae som et Minde om den. 
Hele Vestsiden er leret, og da der stråommer en Mængde Kilder 
ud af de 10—12 Fod håéie Brinker, som findes langs Bredden, 
saa er denne her meget blåd og alt Andet end indbydende til 
en Vandring. Den nordlige Bred er gruset og fuldkommen gold. 
Brinkerne, som ligge bagved den, ere derimod sandede og af en 
10— 12' Håide; paa dem fandt jeg Spergula pentandra; al an- 
den Vegetation var afgnavet, 
Da flere for vor Flora interessante Fund ere gjorte i Egnen 
af Wittensé, f, Ex. Galium silvaticum, Juncus Tenageja, Potentilla 
mixta, ventede jeg der at gjåre et godt Udbytte, men heri blev 
jeg skuffet. De omtalte Planter fandt-jeg ikke, og det, som 
kunde give værdifuldere Oplysninger til vor Flora, var meget 
Lidt. Foruden den omtalte Spergel fandt jeg Potamogeton den- 
sus; den voxer ved Såbredden ikke langt fra Landsbyen Lytje 
Wittensee, og da jeg ogsaa har funden den ved Rendsborg, bli- 
ver derved ligesom et nærmere Forbindelsesled mellem dens 
egentlige Hjem Marsken og dens tidligere bekjendte Voxested 
her — Als — tilvejebragt. 
Charakteristisk for Wittensåens Bredder er den store Mængde 
af Cineraria palustris, som findes der og ligesom et Belte skiller 
Vandet fra Bredden undtagen paa den grusede Nøordside. Da 
jeg i Begyndelsen af Juni første Gang besågte Séen, stod denne 
Plante i fuld Flor og hævede sig stærkt saavel ved sine straalende 
Blomster som ved den Modsætning, hvori den, uberårt af Overlast, 
stod til den åvrige forkuede Vegetation, blandt hvilken Heleo- 
