128 
de tre Vesterhavsåer Amrom, Får og Sild, og jeg anvendte den 
meste Tid paa Fohr, fordi Sild var mig temmelig bekjendt fra et 
tidligere Ophold der, og Amrom ved sin Lidenhed krævede min- 
dre Tid. 
Paa Sild er hele den nordlige Deel af Oen, det saakaldte 
List, med Undtagelse af et lille Engparti, Sandklitter af henved 
100' Håide; de fortsætte sig langs hele Vestkysten af Oen, men 
hvile Sånden for List i en stor Strækning paa Leerklinten, hvori 
Limonitjernsteen og Glimmer-Leer hist og her vise sig; tilsidst 
ende de i den lange Hornum Odde, der ganske er bedækket af 
dem. Syd for List er Midten af Oen til Landsbyen Kejtum deels 
Hede, deels. Agerland, og denne Deel af Oen er temmelig håi. 
Det Samme er Tilfældet med Midten af Morsum Odde, som stræk- 
ker sig mod Øst; denne er dyrket og meget frugtbar, undtagen 
paa det hvide Caolinsand, der skinner i Afstand, som Kridt, fra 
den beråmte Klint. Ostsiden fra List og omkring Morsum Odde 
er lavliggende Marsk, saa at héi Flod kan skille Morsum Odde 
fra den åvrige Deel af Oen; dette skete iaar mellem den 25de 
& 26de Juli. 
For er Marsk omtrent fra Midten mod Nord og Vest, Re- 
sten Geest. Marskén er inddiget, med Undtagelse af et lille 
Stykke Forland paa Nordsiden. Den inddigede Marsk hviler 
jævnlig paa Torv, der opgraves hist og her, men dog ikke er 
yndet som Brændemateriale. Geestlandet er let sandet Jord og 
hævet vel omtrent en Snecs Fod over Havet. Ved høie Floder 
skylle Bolgerne: Jorden bort ved Kysten, og Landet falder derfor 
steilt af mod Havstokken. Denne bestaaer snart af rullede Strand= 
stene af Hånseægs Størrelse, snart af hvidt Sand, der flyver for 
Vinden, selv i fugtig Tilstand, men Klitter danner det dog ikke. 
Ved de Bortskylninger, Floden har gjort, er en rådlig lås Sand- 
steen bleven blottet; mod Ost har den megen Lighed. med Halv- 
ens jernholdige Sandahl, men forfålges den mod Vest, antager 
den mere og mere Lighed med Limonitjernstenen fra Sild, Ved 
Toftum i Nærheden af Goting er den utvivlsomt gaaet over i 
