195 
gjengiver saaledes: ,graa med hvide Længdestriber, Tentaklerne 
hvide med en mårk Linie langs med hver Side%, har sikkert væ- 
ret den ægte 4. viduata, som ellers ikke synes at have været gjen- 
kjendt under sit rette Navn af nogen anden ikke-skandinavisk 
Naturforsker end Gosse, hvis Sagartia viduata') sikkert er 
denne Art.) 
+) Om den af Rathke i ,Beitråge zur Fauna Norwegens" beskrevne A. 
viduata bærer dette Navn med Rette, forekommer mig uvist, 
Diagnose ,,Tentaklerne meget udstrækkelige og meget båielige, med 
utydelige Farveringe, men med en uafbrudt mårk Linie langs ned med 
hver Side" synes ikke at mneedse nogen Tvivl om Bestemmelsens Rig - 
tighed. 
%x) Derimod synes denne Art ofte at være bleven beskreven og afbildet 
: Er, Årt. 
Å: 
under andre Navne. Jeg skal kortelig gjennemgaae de Nominal - Arter, 
som jeg er mere eller mindre tilbåielig til at inddrage under A. viduata's 
Synonymi. 
E undata 0. F. Mill. Zool. Dan. fasc. Il. p. 30 tab. 63 f. 4-5. 
Beskrivelser synes godt at kunne passe paa den foreliggende Form, uag- 
tet det kan synes paafaldende-, at Måller ikke skulde være bleven sig 
dens Identitet med Å. viduata bevidst. Ingen Zoolog har senere, saa- 
vidt mig bekjendt, kunnet gjenfinde AÅ, undata som en fra A. viduala 
a 0. F. Mill. zool. dan. prodr. no. 2798 ,rugosa, 
rima merne mært er et meget mystisk Dyr. . Abildgaard 
fandt mellem Mållers Efterladenskaber den i Zool. Dan. t.115 optagne 
Tavle, der forestiller en hvid Aktinie med megen Evne til at forandre 
sin Form og med en, som det synes, dobbelt Række af lange, tynde, 
traadfine Fangearme. Nogen Vished for at det var Millers ÅA, candida 
havde Abildgaard aldeles ikke; han citerer endog pradr. Zool. 
Dan. med Tvivl, gav den i Texten en Charakteristik saa godt han for- 
maaede efter de foreliggende Tegninger, meddelte, at han har seet denne 
Art levende, tagen i Øresundet, og tilfåiede som sin Formening, at de 
Randknuder, som sees iFig.1 ved Fangearmenes Grund, vel ikke var an- 
det end indtrukne Fangarme, hvilket vistnok ogsaa er den rimeligste 
hen De gave imidlertid Anledning til, at Ehrenberg gjorde 
til en Ectacmæa, hvorimod Milne Edwards i dem seer en Krands 
ere rn calicinaux” eller ,bovrses chromatophoresf, som af Tegneren 
skulde være anbragt urigtigt indenfor istedenfor ai Fante 4 
sen. Denne Tolkning er vistnok aldeles grundlås. Hvis den omhand- 
lede Tavle i Zool. Dan. ikke forestiller den hvide Varietet af ÅA. vi- 
«duata, er den at henføre til ,,species dubiæf. 
3. 4. rufa Mill. prodr. zool. dan. ,rugosa, foramine rosaceo, cir- 
ris pallidis" og Zool. Dan. p. 23 (med samme Diagnose) tab. 23 f. 1—3. 
Hvorfor denne Form baade af Milne Edwards og Gosse henføres til 
13+ 
