237 
sig indkilende Hjårne er stumpere end det bageste. Oienbryn- 
skjoldene ere mget korte, blive næsten ikke smallere fortil, og 
naae her netop frem i Linie med Pandeskjoldets Spids. Der 
findes kun et forreste og et bageste Gieskjold ; begge ere de som 
en Fålge af Øiets ringe Størrelse ogsaa selv meget smaa, det 
forreste danner et fiirsidigt Trapezium; det bageste er femkantet 
og grændser, sin Lidenhed uagtet, nedentil sammen med ikke 
færre end tre Læbeskjolde.x)  Isseskjoldene ére meget store; 
fortil båie de sig ned paa Hovedets Sider og ståde der umid- 
delbart sammen med det femte Overlæbeskjold; derimod er der 
længere bagtil mellem dem og det 6te Overlæbeskjold indskudt - 
tvende Tindingeskjolde, det ene bagved det andet, og Tilstede- 
værelsen af disse Skjolde er netop det væsentligste Skjelnemærke 
mellem den ny Art og E. &Orbignyi, hbvor der efter Duméril's 
Angivelse%+) aldeles ingen slige Skjolde findes. Det forreste af 
dem, det mindste, har en aflang fiirkantet Form; det bageste det 
stårste, er meget håiere (eller bredere) end det er langt; begge 
ståde de til det sjette Overlæbeskjold, men det andet rager bagtil 
et Stykke ud over det. Overlæbeskjoldene (som sædvanligt sex 
i Tallet, hvoraf det andet og tredie ståde op til Oiet) frembyde 
intet særligt mærkeligt. De saakaldte accessoriske Læbeskjolde 
iberegnede findes der paa hver Side langs Underlæben 8 Skjolde 
foruden det uparrede midterste. Af Hageskjolde er der to Par, 
og mellem det bageste af disse og den forreste Bugskinne ligge 
5 Rækkér Strubeskjæl. 
I Overkjæben tæller jeg kun 2 smaa Tænder foran den 
forlængede Furetand, medens der hos E. d'Orbignyi skal findes 
5 saadanne. 
Kroppen har den sædvanlige lange, overalt næsten lige tykke 
7) Efter den i Castelnav's Reiseværk givne Afbildning af E. flavotorquatus 
dåmme ståder hos denne Slange det bageste Øieskjold kun til to af 
: "keen an det tredie og det fjerde, see: ,ÅAnimaux nouveaux 
ou raresrecueillispendant l'expédition dans les parties 
centrales de VAmérique du Sud sous la direction du Comte 
Castelnau. Reptiles par A. Guichenot pl. 10. 
2%) Erpétologie sndrerel T, VH, 1, p. 834; 
