261 
Halichoerus grypust) oftere optrædende mindre Tand; thi denne 
er vistnok en Tand af sidste Tandsæt og tår hos de egentlige 
Sæler nærmest ansees for at modsvare den sjette Kindtand, der 
regelmæssig findes hos Luffesælerne (Otaria) og som altsaa hos 
de åvrige Sæler kunde tænkes som normalt hæmmet i Udvik- 
lingen. 
Hvor ofte eller hvor sjælden denne efter min Mening fra Mælke- 
tandsættet indskudte Tand forekommer hos H. grypus, mangler 
jeg Data til nærmere at bestemme, da vore Samlinger ikke ere 
synderlig rige paa Kranier af dette Dyr, men med Hensyn til 
Phoca barbata kan jeg ikke undlade at gjåre opmærksom paa, at 
uagtet den lille Tand selv ikke blev gjenfunden paa sex udvoxne 
eller ældre Cranier, manglede dog ingen af dem det Gab imel- 
lem fjerde og femte Kindtand, hvori den vilde have havt sin 
Plads, havde deu været tilstæde, og i flere af dem havde Kjæbe- 
randen der et grubet Udseende, som om en Tandhules Vægge 
vare blevne resorberede; ogsaa maa jeg tilfåie, at man seer dette 
Gab vel fremstillet paa den af 0. Fabricius givne Figur af 
Kraniet.” (Naturhistorisk Selskabs Skrifter. I. 2. pl. XIII. f. 3.) 
I Anledning af den ovennævnte Mælketands Forbliven i 
Række med det senere Sæts Tænder, idetmindste igjennem en 
vis Tid af Livet, griber jeg Leiligheden til at minde om de til 
Rovdyrordenen hårende men fra alle åvrige Rovdyr i Tandsyste- 
mets Sammensætning saa aldeles afvigende fossile Slægter Pterodon 
Laiser og Hyænodon Blainv. Hvad der gjår dem saa fremmede for 
fundet flere end fem (1. c. S. 122). Af de tre i Universitetsmuseet op- 
bevarede Kranier har det ene, af en yngre Han, sex Kindtænder paa hver 
Side af Overkjæ 
£) Hos Cystophora lerå (Fabr.) nævner O. Fabricius i sin Monogra- 
phie I. 2. S. 123 en nu og da forekommende lille sjette Kindtand, men 
hyppigere er en saadan iagttaget hos Halichoerus grypus (Fabr.); man 
”sammenligne bl. a. lagitagelsen af J. Hallgrimsson, Krøyers Tids- 
skrift. II.-S. 95, og af J. Reinhardt jun. Sensksetedl IV. S. 313—14. 
