269 
drage nogen skarp Grændse mellem disse to Slags Knopper. 
Knopskjællene ere dannede af den udvidede Bladstilk ligesom hos 
Æsculus, luglans og Ribes; oftest er Overgangen fra Knopskjæl- 
lene til de egentlige Blade brat; kun hos den Gruppe Arter, der 
i det Fålgende betegnes som Subgenus Lentago, er den gradviis, 
og navnlig hos V.(Lentago) densum Benth. findes Blade, som i 
deres Form staae midt imellem de egentlige Blade og Knopskjæl- 
lene... I Almindelighed er der to Par Knopskjæl, af hvilke de to 
yderste, mere eller mindre læderagtige, staae til Håire og Ven- 
stre for Bladet og ere klapformig forenede med deres Rande, 
saa at de danne et hele Knoppen omsluttende Hylster; sjeldnere 
omfatter det ydre Knopskjæl med sine Rande det indre, som hos 
V, dentatum. Undertiden blive Knopskjællene siddende efterat 
Skuddet er udvoxet og ere da parviis fjernede fra hinanden ved 
korte Ledstykker (Knoppeledstykker), der saaledes betegne Over- 
gangen fra det ene Aarsskud til det andet. Hos Viburnum to- 
mentosum og V. microcarpum findes undtagelsesviis kun eet Par 
Knopskjæl, men som ere forholdsmæssig store. Hos V.-Lentago 
og de med denne beslægtede nordamerikanske Arter synes Knop- 
perne ogsaa at være forsynede med to lange smalle læderagtige, 
klapformig sammensluttende Knopskjæl; men naar Knoppen 
aabner sig, seer man, at disse tilsyneladende Knopskjæl ere for- 
synede med en indrullet Bladplade, og at de, naar denne har 
udfoldet sig, ikke ere forskjellige fra de andre Blade uden ved en 
noget bredere Bladstilk og en mindre Plade. Knopperne hos 
disse Arler ere saaledes ikke forskjellige fra de egentlige nogne 
Knopper, som findes hos V. Lantana og V. cotinifolium, uden 
derved, at hos sidstnævnte er Pladen mindre indrullet. 
Bladene ere altid modsatte og stilkede, oftest mere eller 
mindre læderagtige, stedsegrånne, udeelte og saugtakkede eller 
tandede; sjeldnere heelrandede og, forsaavidt de ere deelte, al- 
tid haandlappede. Axelblade mangle i Reglen og optræde kun 
sporadisk hos Årter, som ellers i andre Henseender ere temme- 
lig forskjellige. De forekomme saaledes hos V. lantanoides, men 
