270 
ikke hos V. Lantana, og dog stemme disse to Arter ellers saa 
nåie overeens, at de -ofte forvexles; de ere fremdeles tilstede hos 
V. pubescens, men mangle hos den nærbeslægtede V. dentatum. 
Naar hertil fåies V. acerifolium og V. orientale, have vi nævnt 
alle de Årter, som have Axelblade. Bladene ere i Almindelighed 
fjerribbede, sjeldnere haandribbede, som hos V. Opulus og åceri- 
folium. Hos de fjerribbede Blade gjår der sig tre Slags Ribbe- 
fordelinger gjældende, der, som vii det Fålgende skulle see, afgive 
et langt sikkrere Grundlag for Arternes systematiske Gruppering 
end Formen, hvortil man hidtil alene har taget Hensyn. Hos 
nogle Blade ere alle Sideribberne rette og låbe parallelt med 
hverandre lige til Randen, hvor de ende i en Tand eller Tak; 
kun de nederste udsende faa Grene og kun fra den nedadvendte 
Side; disse Grene låbe ligeledes til Randen og ende i en Tand 
eller Tak. Fra alle Sideribberne udgaae desuden lodret meget 
fine Smaaribber, som låbe parallelt med hverandre. Jeg foreslaaer 
at kalde denne Art af Ribbefordeling den lindebladagtige ((costatio 
tiliæfolia), da den især er charakteristisk for Lindens Blade. Hos 
andre Arter ere Sidéribberne buekrummede, ståde sammen i stårre 
eller længere Afstand fra Randen og ere indbyrdes forbundne ved 
fine oftest parallele Smaaribber, en Ribbefordeling som især er 
almindelig hos en anden Slægt af Lindefamilien, nemlig hos Sloanea, 
og som derfor passende kan betegnes som costatio sloaneæfolia. 
Endelig er der endnu en Gruppe af Arter med Blade, hvis Side- 
ribber oplåse sig i ganske fine Grene henimod Randen, en Ribbe- 
fordeling, der maaskee rigtigst kan kaldes den pærebladagtige 
(costatio pyrifolia)J. — Foruden Ribbefordelingen er der endnu et 
andet Forhold ved Bladene, som fortjener særegen Opmærksom- 
hed. Det har nemlig viist sig, at hele den "Gruppe af Arter, 
som jeg nedenfor vil foreslåae at udsondre som en egen Slægt 
(Oreinotinus), 'og som alle tilhåre det tropiske Amerika, udmærke 
sig ved Tilstedeværelsen af store kegleformede, i Spidsen med 
en Grube forsynede Kjériler, som baade findes hos de tandede 
Blade, nemlig i Enderne af Tænderne, og hos de heelrandede, 
