dg 
vel er tegnet efter en bageste Smaatand, 'men at denne uheldigvis 
har været anomal hos den af ham undersøgte Unge, eller skulde 
den Unge, han har havt for sig, maaske ikke være, hvad han har 
nemlig, at min Dadel af hans Figurer uforvarendes er bleven til 
en Ros derved, at jeg har sagt, at Enhver, som har set Præpa- 
n 
»er just en Anbefaling"; thi ae er ,ved Mbtalns", Erdls, Hannovers 
og Andres Ordersageleet forlængst blevet bekjendt, at Dentinens Ud- 
seende hos Tatusia" (oa: Dasypus, Wglr.), ,,saavel med Hensyn til 
Grundsubstantsen som med Hensyn til Baile og deres Ende- 
slyngers Forløb, afviger meget betydeligt fra de andre Pattedyrs" (sic!). 
At Hr. T. ved denne Lejlighed anfører mine Ord med Gaaseøjne, men 
ikke desto mindre udelader et meget væsentligt, skal jeg ikke opholde 
mig ved, men hans ret mærkelige Bevisførelse trænger trods sin af- 
gjørende Tone ogsaa i et andet Punkt til en Korrektion. Hvem der 
. menes med ,,Andre” ved jeg ikke, det kan imidlertid være min Fejl; 
men af de tre navngivne Forfattere maa allenfals Erdl udslettes; thi 
han har slet ikke undersøgt Tænderne af ,,Tatusia". I hans Afhand- 
ling (Abh. d. K. Bay. Akad. III, 501) staar der at læse, at han har 
undersøgt Tænderne af ,,Talypeutes sexcinctus'. Foruden Trykfejlen 
»Tal 
nå anden Fejl, som forøvrigt er undskyldelig hos en mee 
egenlig var Physiolog og Anatom, men neppe særlig Zoolog. Der 
gives nemlig, som de Sagkyndige ville vide, ikke nogen Vole, 
der hedder ,,seæcinctus"; det eneste Bæltedyr, som bærer dette Arts- 
navn, hører til Slægten Euphractus, Wglr. Hvor Fejlen stikker, om 
Erdl har ment Tolypeutes tricinctus eller Euphractus sexcinctus, kan 
maaske udfindes, men jeg skal ikke her opholde mig dermed; det er 
mig nok at bemærke, at han ikke har undersøgt skør »Tatusia", 
og at stille denne Underretning til Hr. T.s Raadighed, hvis han en 
anden Gang finder Anledning til at tale om de tidligere renen 
-Tænder. Retzius og Hannover. derimod have unægtelig 
undersøgt Tænderne af Dasypus novemcinctus; men de sige gen ikke, 
at der er nogen skarp Modsætning mellem Dentinen i disse Tænder 
og den, som findes hos ,,de andre" Pattedyr, og et sligt Resultat lader 
sig mee ikke udlede af deres Beskrivelser; kan Hr. T. virkelig paa- 
n væsenlig og gjennemgribende Forskjel i den Henseende, bør 
han gen rd se, hvori den bestaar; men han har ikke sterve Ret 
til at beraabe s 0-304 de ovennævnte agnes end paa Erdl. Men 
selv om man for et Øjeblik vilde antage, at ,,Dentinrørenes og deres 
Endeslyngers Forlø " virkelig var sida se hos Slægten Dasy 
(s. s.) end hos alle andre Pattedyr, er det end da vanskeligt at se, 
hvorledes der fra denne Omstændighed skulde kunne hentes en An- 
