209 
mø Overfladevandets 
Varmegrad, Saltmængde og Farve i Atlanterhavet 
paa c. 59" Nord-Brede. 
Af 
IJ. V. Steenstrup, 
Assistent ved Univ. min.-geogn. Museum. 
(Med et Kort: Tab. IV). 
(Meddelt den 5te Marts 1875). 
dy, g NS ER 
Et af de Fænomener, der ude i Verdenshavene  uvilkaarligen. til- 
trækker sig Opmærksomlieden, er Vandets Farve og de Forandringer, 
Som; man; eftersom Skibet skrider frem, iagttager! at denne, er 
underkastet. "I Løbet af kort Tid kan man saaledes blive Vidne 
til, at. Farven gaar over fra næsten ultramarinblaa til næsten 
Smaragdgrøn. "Disse: Forandringer ske undertiden gradvis; men til 
— andre Tider foregaa de ogsaa saa hurtigt, at kun en Linie synes 
"at adskille: dem. " Dette: Fænomen har derfor ogsaa i lang Tid 
været Gjenstand for Reisendes Undersøgelser. Saaledes, anstillede 
blandt Andre- Humboldt og Scoresby regelmæssige Iagttagelser her- 
Wwer samtidig. med deres øvrige Observationer. Den Første!) an- 
vendte hertil: Saussures Cyanometer, idet han med: dette bestemte 
Graden af Farven, og den Anden?) iagttog denne gjennem et langt 
: Rør, der naaede næsten til Vandets Overflade. Begge kom til det 
Resultat, at Himlens Udseende. ingen Indflydelse har paa Farven, 
det kunde i det højeste gjøre den mørkere eller lysere, men ikke 
forandre den.  Bunsen?), der undersøgte Vandet ved at. iagttage 
HE Rtp ekte. 
> Sne in die Æquinoctial- Gegenden, I, pag. 384. 
ER ån account of the aretic regions, I, pag. 170. 
Ø " Notizen, XI, 1849, pag. 267. 
i ie Meddel. fra den naturh. Foren. 1877. 14 
