278 
endnu alle 4 Hjørnetænder. Det er 151 Mm. langt, og Mælk | 
tænderne i Overmunden rage omtrent 5 Mm. udenfor Kjell og 
ligne ved den kegledannede Form meget de, blivende Hjørnetænder; Roden 
er for største Delen bortresorberet; i Undermunden vise Mælkehjørne= 
tænderne sig kun som omtrent 3 Mm. lange Kronhætter, og Roden er 
ganske bortresorberet. 
Nr. 4 (z. M. 1. A.) har endnu Mælkehjørnetanden paa venstre Side i i 
begge Kjæber, og udenfor den 4de blivende Underkjæbe-Kindtand paa højre 
Side sidde desuden svage Rester, der sandsynligt hidrøre fra den gs: 
Mælkekindtand. 
NE See MET. reg har endnu kun højre Mælkehjørnetand i re 
munden, og alle de blivende Tænder synes lige at have ejere 
Gummen. z 
Disse 3 Kranier give et godt Bidrag til yderligere at. konsta= 
tere den Sætning, at Mælkehjørnetænderne forsvinde sidst af alle 
Mælketænderne hos Sælerne. Blainville har allerede i Osteographien, 
Carnassiers, Phoca $. 34, udtalt dette for Otaria's Vedkommende, 
og Steenstrup?) har bekræftet det for flere Arter. De omtalte tre 
Kranier ville kunne bringe Sætningen til at gjælde ogsåa for Phoca 
vitulina's Vedkommende, og da jeg paa et ungt Kranium af tank 
Phora cristata i zoologisk Museums i1ste Afdeling ogsaa har fundet 
Mælkehjørnetænder tilbage, medens alle andre Mælketænder vare 
skiftede, synes Reglen at have mere almindelig Gyldighed hs 
Sælerne. Dette Klapmydsehoved er ikke det samme som Steenstrup | 
i Afhandlingen om ,,Mælketandsættet hos Remmesælen, Svartsiden 
Fjordsælen« ; i ,Naturh. F. V. M." 1860 omtaler i Noten S. 256, thi 
dette findes i Studiesamlingen; rigtignok findes endnu kun Mælk 
hjørnetanden i Overmundens højre Side tilbage, medens de andre i 
Tidens Løb ere gaaede tabte. 
Med Hensyn til Mælkehjørnetændernes Stilling og navnlig OM 
den Maade, hvorpaa de fortrænges, give disse tre Kranier 088å 
væsentlige Oplysninger, i det mindste for denne Arts Vedkommende. 
Paa de Tegninger, der ledsagede Steenstrups ovennævnte AAEN, 
3. Bk F. V. M. 1860, S. 258. 
