292 
Phoca barbata Fabr. SEAN E 
I det Hele har jeg kunnet tage 25 Kranier af denne Art i E 
Øjesyn, nemlig 19 i det zoologiske Museums Iste Afdeling; 4 i dets 
Studiesamling, 1 fra Borgerdydskolen paa Kristianshavn og 1 i min . | 
private Samling. Kun paa ét af disse har det været mig muligt n 
med Sikkerhed at paavise en overtallig Kindtand, og den fandtes £ 
"mærkelig nok i Undermunden. Dette Kranium skal nedenfor om- E 
tales som Nr. 1. Naar jeg ikke udtrykker mig bestemt om Antallet E 
af Tænder hos en Del af disse Kranier, er Grunden naturligvis den 
at Tænderne hos denne Art som bekjendt slides saa stærkt, at hele g : 
Kronen hos de gåmle Dyr kan slides bort, og de isolerede Rod- E 
stumper rage frem over Kjæberandene, som om de vare selvstændige i) 
Tænder, indtil omsider ogsaa disse med den fremrykkende Alder É 
| 
slides op eller falde ud, idet Tandhulerne udfyldes nedenfra")… i) AR 
yngre Dyr, hvis Kranier jeg har haft Lejlighed tilat se, og. hvis f 
Tænder endnu vare hele, havde alle mars Kindtænder med den oven- 
nævnte Undtagelse. Hos de ældre kr jeg søgt at finde det oprin- E 
delige Antal Kindtænder ved at tælle Rodstumper eller Tandbuler 
saaledes, at der regnedes 1 for den forreste Kindtand og 2 fr 
hver af de andre, men der blev endnu et Par tilbage, hvor denne 
Methode ikke lod ;sig anvende, fordi nogle Tandhuler vare for 
svundne, og der saaledes var Tænder, som intet Spor båvdg; 
efterladt. 
Nr, 1 (Z. M. 1. A) hører til et helt Skelet. = Kindtænder. Den 
overtallige Kindtand findes i højre rener og har skudt sig ind 
mellem 2den og 3die af de normale. Den 'er noget mindre end de andre 
og sidder lidt indenfor den øvrige Fundene, idet den fortil støtter sig 
til Magitot: ,, Traité des anomalies du syståme dentaire”, Paris 1877, 
. 8.85—106. (Menneske, Aber, Drøvtyggere, Hest, Hund); og fm Pres 
musenes Vedkommende til Leche: ,,Studier åfver mjålkdentitionen 
tindernas homologier”, Akademisk Afhandling, Lund 1876, 
med Fig. 8, Tavle II i 
7) Om Thienemanns Mistydning af dette Forhold 5 se Reinhardt: Natur 
For. V, M. 1864, S. 263. 
