995 
Halichoerus grypus Fabr. 
| 
E Hos denne Art synes 6 Kindtænder i Overmunden næsten at 
| være lige saa almindeligt som 5. Jeg har kun haft Lejlighed til 
ialt at tage 13 Kranier af den i Øjesyn, nemlig 8 i det zoologiske 
Museums første Afdeling og 4 i dets Studiesamling, samt 1, som 
: tilhører min private Samling. Kun 5 af disse 13 vare ganske 
normale med Hensyn til Kindtændernes Antal. De øvrige 8 for- 
holdt sig, som følger: 
Nr. 1 (Z. M. 1. A.) yngre Individ fra Øresund, men dog sikkert over 
Pubertets-Alderen, havde ;—2 Kindtænder, hvoraf den bageste i Overmundeu 
var noget mindre end de andre. 
Nr. 2 (Z. M. 1. A.), ældre Individ fra Laalland, ligeledes as Kind- 
tænder; ogsaa her var den bageste Overkjæbetand mindre end de andre. 
$ Xr.3 (Z. M. St. S.) er uden Underkjæbe, men har paa hver Side af 
N Overmunden 6 Kindtænder, hvoraf den bageste er mindst. Det er uden 
Tvivl det samme, som Tauber omtaler i Noten S.45. 
i Nr. 4 (Z. M. 1. A.), yngre Individ, havde paa venstre Side 3 Kind- 
fænder, men paa højre &, og ligesom hos de ovenfor omtalte den bageste 
— Overkjæbe-Kindtand mindre end de nærmest foran den siddende. Den 
Overtallige Tand er her dog kun angivet ved sin Hule, ligesom 3die højre Å 
Underkjæbekindtand var faldet ud. 
Nr.5 (Z. M.1. A)), ældre islandsk Individ, havde ogsaa = Kindtænder 
Under samme Forhold som Nr. 4; dog sad her endnu en Stump af den 
Wertallige Tand i sin Hule. 
Nr. 6 (Z. M. 1. A.), gammel Han fra Kalleboderne, har vel kun ns 
— føentlige Kindtænder, men mellem 4de og Ste Overkjæbe-Kindtand var der 
" &t større Interstitium end mellem de andre, og i dette Mellemrum fandtes 
Eg venstre Side 2 smaa glindsende hvide Benknuder, der paafaldende 
lignede 2 rudimentære Tænder. Da Hr. Prof. Reinhardt tillod mig at 
i, eg en nærmere Undersøgelse af disse Smaalegemer, Breb jeg først 
i Mejslons Hjælp, og det viste sig da, at det ikke var almindelige Osteo- 
in Sammenhængende med den øvrige Kjæbebensmasse, men at hver 
: ha i sin lille afsluttede Hule, hvoraf kun Spidsen ragede frem, 
i bi hvoraf de frit trillede ud, da Mejslen havde fjernet nogle faa Ben- 
Lie Omkring dem. Hulerne ere endnu meget let erkjendelige mellem 
