319 
skraat afskaaren (se Fig. 1); Inderkanten har holdt sig bedre end 
Yderkanten. Dette beror paa, at Knoglens Bagrand er nærmere 
—… ved.Inderkanten, støtter denne. — Det tandbærende Parti er bagtil 
lidt smallere end fortil. 
; Medens de bageste %3 af den omtalte underste, convexe Rand 
har det ovenfor beskrevne Udseende og er ganske blottede for Blød- 
dele, præsenterer den forreste Tredjedel sig ganske anderledes. 
Undersøger vi et for Bløddele renset, men forresten urørt Præparat, 
ser vi, at Cementen, der som ovenfor angivet omgiver og sammen- 
kitter Tænderne, og som er særdeles tæt, pludselig støder op til 
en tynd spongiøs Benplåde, som danner den forreste Tredjedel af 
den flade Underrand. Bagtil (tæt op til de sammenkittede Tænder) 
er den gennemboret af enkelte, 1 eller 2, større Huller; i hvert 
af disse ser man en ung Tand stikke frem, som endnu ikke er 
— traadt i Brug, og som ikke ved Cement er kittet fast til de andre, 
E i Function værende Tænder; deres Spids (eller rettere: deres skarpe 
— Kant) rager heller ikke såa langt frem (ned)"), som de fungerendes; 
— de er endnu "omgivne med en Tandsæk. Foran disse større Huller 
Ser man 3 Rækker mindre, alternerende Huller, som ligger i For- 
længelsen af de fungerende Tandrækker. - De bageste af dem er 
særdeles smaa; fortil bliver de større og større, men intet af dem 
5 kal dog mer end halvt saa bredt, som en Tand i den tilsvarende 
— Tandrække, 
Undersøger vi et Præparat med Bløddelene paasiddende, ser 
i Wi, at hele den tynde gennemhullede Benplade paa sin Yderflade, 
— Mt med Undtagelse af sin allerforreste Del, er bedækket' med en 
Å fynd Membran, der paa engang maa betragtes som Periost og Mucosa. 
Fortil fortykker den særdeles fine Membran sig pludselig overorden- 
ed stærkt til en tyk Vold, der vælter sig tilbage, og dækker og 
"Beskytter det tyndhudede Parti; under Udspringet af denne Vold 
: lg de forreste, største Huller; de andre under den tynde Mem- 
åg, arme BEER 
FANE Es i 
—)) Man erindre at Talen er om de øvre Svælgben. 
