320 
Aabner vi den forreste Del af Svælgknoglen, ser vi 3 Rækker 
Tandanlæg!), hvert Anlæg omgivet med en Tandsæk, der ved én 
Forlængelse, som gaar ned (ud) gennem et af de smaa Huller i 
hænger sammen med den ovenfor omtalte ydre, tynde Membran. 
Dette ses tydelig paa Fig. 2 for et af Tandanlægenes Vedkommende. 
De forreste Tandanlæg er endnu bløde, uforkalkede; nogle ogsaa 
tydelig mindre end de andre (Emaljen ikke færdigdannet). ; 
Jeg har udtaget saadanne Tandanlæg, indesluttede i deres Tand- 
"sække, af den fælles store Tandhule (Alveolus) og undersøgt dem 
under Microscopet i Glycerin med eller uden Carminfarvning; jeg såå Ø 
da ret tydelig et Lag af de bekendte emaljdannende Cylinder-Celler Ø : 
omgive Tandens- Overflade. — Enkelte tynde Benbjælker forbinder 
det tykkere Loft i Tandhulen med det tyndere Gulv (den nedad 
vendende Væg). — Det bør bemærkes, at der fra Tandhulen strækker É | 
sig to Hulheder henover den midterste og den inderste Tandrække. ; | 
b. Hos Callyodon. Br 
Hos Scarus er Længden af Underranden i Forhold til Brede 
noget forskellig. Det i Fig. 1 fremstillede Exempel er forholdsvs 
langt, andre (Sc. hoplomystax) har Underranden kortere. — Den ER 
Sår 
mig undersøgte Callyodon forholder sig ganske som en af de sidste i 
c.. Hos Pseudoscarus. 
Hos denne Slægt finder vi derimod en ikke ringe Afvigelse É 
fra Forholdene hos Scarus. DE 
Allerede i Knoglens almindelige Form erkender vi en Forskel; 
den nederste Rand er meget længere end nogen af de andre 08 
smallere end hos Scarus; Bagranden skraaner mere fortil; den 
forreste Rands Concavitet er mindre udpræget. 
Istedenfor 3 Rækker Tænder har vi her kun 2. Af disse I 
Tænderne i den inderste Række en 5—6 Gange saa brede = 
i er 
") Ved et Tandanlæg forstaar jeg en ung Tand; ved Tsndke ; 
Tanden frembringende Organ, Bindevævspapil + Emaljorgan- 
