83 
Jeg tror at saadanne Tilfælde vil. vise sig at være ret hyppige, 
hvor der findes en større Koloni Bier. Jeg har i det mindste ogsaa 
set det hos Andrena nigroænea"). 
Forstyrrede man en Eucera nede i Reden krøb den med Ho- 
vedet nedad op til Indgangshullet, trak med Bagbénene noget Jord 
til sig og lod sig falde et kort Stykke ned i Gangen trækkende 
den løsskrabede Jord efter sig, saa at der dannedes en Prop af 
Jord, der lukkede for Reden. 
Megachile Latr. 
Arterne af denne Slægt ere nogle afde Bier der tidligst have 
tiltrukket sig Entomologernes Opmærksomhed paa Grund af deres 
ejendommelige Redebygning. 
Der findes i Litteraturen flere gode Fremstillinger af denne 
f. Eks. Reaumur: Memoires pour servir å Vhist. des Insectes. 
V. Bd. 1741, i H. Fabre's: Souvenirs entomologiques 4. Sårie 1891 
og i Schenck's: Die nassauischen Bienen 1861; jeg vil derfor 
ikke give nogen Beskrivelse deraf, især da den forekommer mig at 
være nogenlunde ens hos alle Arterne. 
Redebygningen hos de enkelte Arter er ifølge mine Iagttagelser 
kun forskellig ved Arten af de Bladstykker, Bierne bruge til at 
danne Cellerne af, samt disses Størrelse, medens den samme Art 
Sodt kan bygge baade i Sand, Ler og Træ. Som oftest udgrave 
de ikke deres Celler selv, men udrense. helst et andet Insekts Gange 
i Træ eller en Regnorms i Jorden. Dog har jeg set Reder i Træ, 
der temmelig sikkert vare udgnavede af Bien selv. 
Bare eee ESKE SKS ARENE 
") Hermed maa ikke forveksles at Rederne hos flere Halictus-Arter 
bygges i Fællesskab f. Eks. Halictus terebrator (Walechenaer: Me- 
moires p. servir å Vhist. naturelle des abeilles solitaires qui composent 
le genre Halictus, Paris 1817); Halictus longulus? Smith (Auri- 
villius: Uber Zwischenformen zw. socialen und solitåren Bienen. 
Zoologiska Studier, Festskrift til Lilljeborg, 1896, p. 69); Halictus 
qgvadricinctus (Verhoeff: Zur Lebensgeschichte der Gattung Ha- 
lictus Zool. Anzeiger, 1897, p. 369—393). 
6 
