89 
enkelte Arter ere med Undtagelse af en enkelt Gruppe méget lette 
at adskille, idet de hyppigst have Kitintorne paa forskellige Dele 
af Legemet, paa Panden (bicornis, cornuta, rhinocheros) eller paa 
Bagkroppen (spiniventris, dentiventris, tridentata, bidentata). Hos 
hele Slægten hersker udpræget Proterandri idet Hannerne udvikles 
c. 2—3 Uger før Hunnerne!). 
Med Hensyn til Redebygningen kan Arterne deles i 2 Grupper, 
en hvor Rederne anlægges i Træ, Stængler, Sneglehuse og Jord, 
og en anden hvor Reden anbringes frit paa en Sten. Her i Landet 
have vi Repræsentanter for begge Grupper. 
1. Osmia bicornis L. 
Schmiedeknecht: Apidæ Europææ II, p. 931. 
Denne Art er den almindeligste Osmia; den er en af de første 
Bier om Foraaret og findes til langt ind i Juni Maaned. Hannerne 
ere talrigere end Hunnerne. Begge Køn findes paa Plankeværker 
og blomstrende Pile. 
Deres Reder anlægges næsten overalt, da Bierne ere meget lidt 
kræsne med Hensyn til Pladsen. 
I Litteraturen findes en Række spredte Meddelelser om Reder. 
Jeg vil meddele de vigtigste. 
Schenck?) fandt flere Reder i Sprækken mellem Vinduer og 
Vindueskarme bestaaende af 12—20 sammenbyggede Lerceller. 
Friese?) havde nogle Reder i Tagrør og i forladte Podalirius 
Pårietinus Reder og i Træ. 
Schmiedeknecht?) omtaler en Rede i en Dørlaas og Smith?) 
fandt i en Fløjte, der havde ligget i et Lysthus, 14 Lerceller. Han 
fandt ligeledes Celler i sandet Lerjord. 
t) Fabre: Souvenirs entomologiques II, p. 337. 
”) Die nassauische Bienen, p. 120. 
) Beitråge z. Biol. d. solit. Blumenwespen, p. 836. 
') Apidæ Europææ, p. 983. 
”) Catalogue of British Bees 1876, p. 148. 
