108 
flydelse for at forklare de Fænomener, man kendte, og havde der- 
for ikke rejst Spørgsmaalet om Nervernes Betydning for. Kirtlernes 
Sekretion. — Og rent dagligdags Fænomener, man nu betragter som 
tydelige Udslag af Nervesystemets Indflydelse paa Kirtelsekretion 
— som den forøgede Taaresekretion ved Sorg eller Glæde, den for- 
øgede Spytsekretion ved Tanken paa god Mad, Stansningen af Mælke- 
sekretionen som Følge af pludselig Angst o. a. kendte man selv- 
følgelig godt; men dels indordnede man ikke disse Affekter under 
Nervesystemet alene, dels kunde man, selv om man havde gjort det, 
dog alligevel, idet man støttede sig til de gældende Teorier for 
Sekretion, undvære de perifere Nerver til Kirtlerne i Forklaringen 
af Sekretionens Istandkomst. 
Spytkirtlerne. Det var først saa sent som 1832, at de første 
Iagttagelser af og Forsøg med perifere Nervers Indflydelse paa en Kir- 
tels Sekretion blev offenliggjorte. De skyldtes Mitscherlich (73, 
S. 491), som paa en Patient med en Fistel til Ductus Whartonianus 
iagttog, at Sekretionen af Spyt fra Glandula Submazxillaris var helt op- 
hørt, naar Patienten befandt sig i absolut Ro, men begyndte samtidig 
med, at Patienten' begyndte at spise — endvidere, at Sekretets Rigelig- 
hed ikke altid var lige stor, mindst naar Patienten tyggede uden at 
have nogen Føde i Munden, større naar Patienten tyggede Føde, 
og da atter størst, naar Føden enten var meget tør eller særlig 
krydret eller velsmagende. Mitscherlich angav ogsaa, at Appetit 
forøgede Sekretionens Rigelighed, ligeledes Synet af noget velsma- 
gende; og han sagde, at ogsaa Sekretets kemiske Sammensætning 
fortjente at undersøges — hvorvidt den forandredes eller ej under 
de ovenfor nævnte forskellige Forhold. — Uden saaledes at udtale 
sig nærmere m. H. t. Spørgsmaalet om Nerver eller Nervebaner viste 
Mitscherlich allerede da, at et modtaget Indtryk kunde bevirke Af- 
sondring af et Sekret i en Spytkirtel, et Sekret hvis Mængde og 
fysiske Egenskaber stod i et vist Forhold til Arten af det mod- 
tagne Indtryk. Han viste ved sine Forsøg, at det ikke alene var 
ved Hjælp af Smags- og Følesansen, at Indtrykket kunde modtages, 
