122 
Richet gjort den samme Iagttagelse paa en Patient med komplet 
Oesophagusstriktur og Mavefistel, hvilke Iagttagelser jo talte meget 
for, at Mavekirtlernes Sekretion stod under Nervesystemets Indfly- 
delse. Alligevel turde Heidenhain (43, S. 160), hvor gerne han 
end efter Analogi med Spytkirtlerne vilde tro paa en Indflydelse af 
Nervesystemet paa Sekretionen af Mavekirtlerne, ikke antage, at en 
saadan eksisterede. Han antog, og heri havde han ikke Ret, at 
mekanisk Irritation af Maveslimhinden bevirkede Sekretion af dens 
Kirtler, og syntes, at ogsaa dette tydede paa en refiektorisk nervøs 
Indflydelse. Naar han, trods alt, ikke syntes at have Ret til at 
anse denne for sandsynlig og forklarede Sekretionens Istandkomst 
ved Fødens Indførelse i Maven som Resultatet af en Irritation af 
Kirtlerne selv i Analogi med, hvad Darwin havde fundet var Til- 
fældet hos insektædende Planter, skyldtes det de fuldstændig nega- 
tive Resultater, han var kommet til ved Overskæring af N. Vagus 
eller Irritation af den, N. Splanchnicus eller Medulla Oblongata, idet 
baade Overskæringer og Irritationer var ganske uden Virkning paa 
Mavekirtlernes Sekretion. Heidenhain fandt, at den Omstændighed, 
at Blodtilstrømningen til Maven tiltog samtidig med Sekretionen, 
saaledes at Veneblodet blev ganske lyst, ligesom Tilfældet var med 
Spytkirtlerne, ganske vist tydede paa, at der til Mavekirtlerne førte 
sekretoriske Traade, men intet lod formode m. H. t. trofiske Traade. 
Det er Pawlows og hans Elevers dygtigt planlagte og konse- 
kvent gennemførte Forsøg, der er Skyld i, at vi nu er lige saa 
godt inde i-alle Forhold, der vedrører Mavekirtlernes Sekretion, som 
i dem, der vedrører Spytkirtlernes. At det er lykkedes disse For- 
skere at naa saa klare og præcise Resultater, beror væsenligst 
påa deres foran nævnte Forbedringer af Operationen og af hele 
Fremgangsmaaden ved Forsøgene. Foruden de allerede nævnte Mo- 
difikationer af Tekniken ved Forsøgene over Mavekirtlernes Sekretion, 
har Pawlow (82, S. 69) ogsaa forandret den Maade, hvorpaa Nn. 
Vagi blev overskaarne. Før ham overskar man enten Vagi paa 
Halsen, hvorved man, hvad naturligvis var i højeste Grad uheldigt, 
ogsaa overskaår Grenene til Lungerne og Hjærtet, eller man over- 
