184 
tydelig nedsat, og Nerven trættet før Forsøget, fordi man maatte 
prøve sig frem i ikke mindre end 27 Minutter, før det lykkedes 
at paavirke Hjærtet saaledes, som man ansaa det for bedst. — 
Irritationen af venstre N. Sympathicus' perifere Ende er tydeligt 
nok uden Virkning påa Lungernes respiratoriske Stofskifte. — 
I de hidtil omtalte Irritationsforsøg har Dyret været lammet 
med Kurare. I de følgende har man, i det Haab derved at sætte 
Størrelsen af Stofskiftet i Lungerne op, ingen Kurare givet og hin- 
dret Dyret i at aande imod den kunstige Respiration ved at fjærne 
forreste Del af Bugskjoldet. 
I Forsøg 24 har den første Irritation af højre N. Vagus- 
Sympathicus' perifere Ende ingen Virkning haft. Den anden Irri- 
tation, der var af samme Styrke som den første, har bevirket et 
Fald af Iltoptagelsen paa den ikke irriterede Side. Og Irritation 
af den perifere Ende af højre N. Sympathicus alene har bevirket et 
ligeligt Fald af Iltoptagelsen og Kulsyreudskillelsen ligeledes paa 
den ikke irriterede Side. 
3) Forsøg med Irritation med konstant Strøms Slutning og 
Brydning af den perifere Ende af N. Vagus eller N. Sympathicus. 
Bipolar Irritation. 
I Forsøg 25 har Irritation af højre N. Vagus-Sympathicus' 
perifere Ende fremkaldt et ligeligt Fald af det respiratoriske Stof- 
skifte i begge Lunger, et Fald, som jo rimeligvis skyldes Nedsæt- 
telse af Antallet af Hjærteslag. Dog kunde den Omstændighed, at 
det respiratoriske Stofskifte i den ikke irriterede Nerves Lunge efter 
Irritationen atter stiger, medens det i den irriterede Nerves Lunge 
ved en Eftervirkning vedbliver at falde, maaske tyde paa, at ikke 
hele Virkningen af Irritationen skyldes en Cirkulationsforandring i 
Lungerne. — Irritationen af højre N. Sympathicus' perifere Ende 
giver ikke nogen tydelig Virkning. 
4) Forsøg med Irritation med Induktionsstrøms Slutning og 
Brydning af den centrale Ende af N. Vagus-Sympathicus. Bipolar 
Irritation. 
