233 
ledes polyark. Samtidig hermed dannes ogsaa de temmelig snævre 
Leptomelementer tilhåjre og venstre for, senere ogsaa udenfor hver 
Balsamgang. Naar Rodens primære Struktur er færdig udpræget, 
c. 11/2 Ctm. ovenfor Rodspidsen, ligger altsaa hver af de nævnte 
Gange midt i et Leptomparti. Udenfor Ledningsstrængenes Kreds 
viser Tværsnittet et af polygonale, tyndvæggede Celler bestaaende 
Væv, der inderst vel bliver at opfatte som Pericykel, men som 
ganske jævnt gaar over i den inderste Bark, der atter jævnt gaar 
over i den ydre, uden at man paa nogen Maade vil være i Stand 
til at paåaapege noget som helst Cellelag som Endoderm; [smig. Tab. IX. 
Fig.1.2,30g8 41. Man kan antyde, hvor man vilde kunne vente en 
saadans. Beliggenhed, men den er hverken ved Indhold [f. Ex. 
Stivelsekorn], ved nogenlunde ensartet Form af Cellerne, ved særlig 
tydelige Radialvægge, endsige ved disses Beskaffenhed [Forkorkning, 
Caspary'ske Pletter, Fortykninger] eller andet, hvorved Endodermer 
ellers pleje i det mindste temmelig tydelig at markeres, udpræget 
som noget særligt Cellelag. Medens man ellers i Jordstængler ”) 
eller i Luftrødder, hvis Endoderm kun er lidet fremtrædende, f. Ex. 
hos Vanilla planifolia, Aeschynanthus pulcher, Piper nigrum?”) med 
Lethed kan gåre den synlig ved Eau de Javelle eller med Svovlsyre, 
lykkes dette ikke her; Svovlsyren opløser alt vævet med Undtagelse 
af (i lidt ældre Rødder) den periferiske Kork og Intercellularsub- 
stansen i Karstraalerne. Med farvende Stoffer, saasom Correns 
Reagens, Sudan III, Hæmatein-Vesuvin, Floroglucin-Saltsyre, Klorzink- 
jod 0.a. er Resultatet lige saa negativt. Vi staa altsaa her overfor 
et lignende, sjældent Tilfælde, som det tidligere hos Myristica fatua 
opdagede, og genfinde saaledes Fænomenet i en fra sidst nævnte 
Plante systematisk meget fjærntstaaende Familie. 
Hvad i øvrigt Canarium-Luftrøddernes videre Udvikling angaar, 
XXI, 1886, P. 80 
”) Cfr. ogsaa L. Keller: Anat. Studien iiber die Luftwurzeln einiger 
Dikotyledonen. Diss., Heidelberg, 1889. 
") N.Hj.Nilsson: Dikotyla Jordstammer [Lunds Univ. Aarsskrift, Tom. 
I: 
